Subject: [Liturgia] LELKISEG: A Papa katek. vesp. lit.

From: "Füzes Ádám" <[email-masked]>
Date: Sun, 18 Jan 2004 23:27:58 +0100

*** LELKISÉG ***

A pápa katekézise
A vesperás liturgiájáról
(Magyar Kurír, 2004. I. 15.)

A január 14-ei, szerdai általános kihallgatáson II. János Pál pápa folytatta
katekézisét a vesperás liturgiájáról. Ezúttal Péter apostol első leveléből
vett idézethez fűzte elmélkedését: "..erre kaptatok meghívást, mert Krisztus
is szenvedett értetek, példát hagyva nektek, hogy nyomdokaiba lépjetek. Ő
bűnt nem követett el, s szájában hamis szót nem találtak. Mikor
szidalmazták, a szidalmat nem viszonozta, mikor szenvedett, nem
fenyegetőzött, hanem mindent az igazságos bíróra hagyott. Vétkeinket testén
fölvitte a keresztfára, hogy meghaljunk a bűnnek és igaz életet éljünk."
Ez az újszövetségi rész Krisztus megváltó kínszenvedésével foglalkozik. Mint
ahogyan az elmúlt vasárnap, Urunk megkeresztelkedése ünnepének
evangéliumában hallhattuk, Jézus már nyilvános működése kezdetén
kinyilvánítja, hogy ő a "szeretett fiú", akiben Atyjának kedve telik. Ő
Jahve szolgája, aki megszabadítja az embereket a bűntől kínszenvedése és
kereszthalála révén. Péter első levelében, amelyben a galileai halász saját
magát Krisztus szenvedése tanújának nevezi, sok az utalás Krisztus
kínszenvedésére. Jézus a "hibátlan és szeplőtelen" áldozati bárány, akinek
drága vére kiontatott váltságunkért. Ő az emberek által elvetett élő kő,
amelyet Isten szegletkőként választ ki és amely egységbe fogja lelki házát,
vagyis egyházát. Krisztus az az igaz, aki feláldozza magát a bűnösökért, és
őket Istenhez vezeti.
A pápa ezután a kihallgatás elején felolvasott szentírási idézet Krisztus
ábrázolására irányította a zarándokok figyelmét. Krisztus úgy jelenik meg,
mint követendő példa, mint "életprogram", ahogyan ezt az eredeti görög
kifejezés sugallja.  Ehhez kell hasonlóvá válnunk habozás nélkül. A görögben
ugyanis a követés, a Jézus nyomdokain való haladás kifejezése szerepel. Az
isteni Mester léptei meredek és fárasztó út felé indulnak, mint ahogy az
Evangéliumban olvashatjuk: "Ha valaki utánam akar jönni, tagadja meg magát,
vegye föl keresztjét és kövessen engem". A péteri himnusz ezen a ponton
csodálatosan szintézisbe foglalja Krisztus szenvedését, amelyet az Izajás
által leírt szenvedő szolga alakjához kapcsol, és amelynek az őskeresztény
hagyomány messiási olvasatot adott. Jézus kínszenvedésének ez a története
négy negatív és három pozitív állítást tartalmaz, amelyekkel leírja Jézus
magatartását ebben a rettenetes és nagy horderejű eseményben.
Kettős állítással mutatja be Jézus tökéletes ártatlanságát, majd két
megjegyzés következik Jézus példamutató magatartásáról, amely szelídséget,
gyöngédséget áraszt. Urunk türelmes hallgatása nem pusztán bátor és
nagylelkű tett, hanem az Atyába vetett bizalom gesztusa, mint ahogy ezt a
péteri szöveg sugallja: "mindent az igazságos bíróra hagyott". Krisztus
magatartása az isteni igazságosságba vetett maradéktalan és tökéletes
bizalmat tükrözi, amely a történelmet vezeti egészen az ártatlan győzelméig.
Így jutunk el egészen a kínszenvedés történetének csúcsáig, amely rámutat
Krisztus önátadása legmagasabbrendű tettének üdvözítő értékére: "Vétkeinket
testén fölvitte a keresztfára, hogy meghaljunk a bűnnek és igaz életet
éljünk". Ez a második pozitív állítás, amely Izajás próféta szavait idézi,
egyértelmű utalás arra, hogy Jézus megsemmisítette bűneinket a kereszten.
Ezért, mivel megszabadultunk a régi embertől, annak bűneitől és
nyomorúságaitól, igazságosságban, azaz életszentségben élhetünk. A
gondolat - bár más szavakkal - megfelel annak a páli tanításnak, miszerint a
keresztség új lényekké tesz bennünket, mivel belemerülünk Krisztus
kínszenvedésének, halálának és dicsőségének misztériumába.
Péter levelének az a mondata, hogy Krisztus "sajgó sebei által" gyógyultunk
meg, Krisztus szenvedésének üdvözítő értékére utal, és ismét Izajás szavait
használja fel, hogy kifejezze az Úr Szolgája által elszenvedett fájdalom
üdvözítő termékenységét.
Krisztus sebeit szemlélve, amelyek üdvözítettek bennünket, Szent Ambrus
Jákobról és a boldog életről c. írásában a következőket hirdette: "Nem azért
dicsőülök meg, mert igaz vagyok, hanem azért, mert meg vagyok váltva.
Krisztus érettem ízlelte meg a halált. Termékenyebb a bűn az ártatlanságnál.
Az ártatlanság gőgössé, a bűn alázatossá tett." - idézte katekézise végén
Szent Ambrus szavait a pápa. VR/MK