Subject: [Liturgia] Olasz tapasztalatok 3 Nagypentek-Husv vigil

From: "Füzes Ádám" <[email-masked]>
Date: Tue, 23 Apr 2002 21:18:45 +0200

Kedves Kollégák!

Bocsánatot kérek a késedelemért, hogy a folytatással ennyit vártam.
Akkor hát az olasz Nagyhét befejező része Figline Valdarnoban 1999-ben.

Fogadják szeretettel:

Füzes Ádám

___________________________________________________

Nagypéntek

Háromkor keresztút volt a ferenceseknél. Ez 50 m-re van a
plébániatemplomtól, jó volt, hogy nem osztották meg a híveket, hanem mind
odamentünk papostul, népestül.
Este kilenckor gyülekeztünk egy város széli templomban, ahová több plébánia
hívei is összejöttek. Nem tudok a Szent Háromnapban nem Barsi Balázs
gondolataival nézni ezekre az "erős jelekre", mint az oltárfosztás, a
kiüresített tabernákulum vagy a leborulás. No itt a gyülekező templomban
volt az igeliturgia első része. Don Tinti pátriárkai módon leborult, a
folyton beáramló nép pedig a csupasz oltár és kiüresített tabernákulum
misztériumától való megilletődöttségét folytonos fecsegéssel próbálta
leplezni. A leborulás alatt a helyi plébános volt hivatott bevezető
szavakkal ráhangolni a gyülekezetet az ünnepre, de ennek legkiemelkedőbb
pontjai azok voltak, amikor újra és újra rászólt az emberekre, hogy
maradjanak csöndben. Aztán az olvasmányok között elszavalták a zsoltárokat,
akkor már minden kedvemet elvették. A passiót a körmenet alatt olvasták fel.
Ez a menet kb. 2 km-en keresztül ment a plébániatemplomig, végig fáklyák,
mécsesek az út mentén. Rengeteg nép volt, rádiós rendszerrel, mozgó
hangszórókkal profin kierősítve minden. Az elején cserkészek vittek egy
életnagyságú, de vékony és ezért könnyű keresztet fektetve, az állomásoknál
felállították, jól nézett ki. A passiót szerepekre bontva olvasták
mikrofonba, négy állomásra tagolva. Közben énekelve vonultunk,
gitárkísérettel, ahol mindig felujjongtam egy-egy taize-i éneknek, mint
kimagasló komolyságúnak és minőségűnek. Az Impropériákat még az elején
beolvasták, így a liturgikus énekekkel nem volt gond egész úton. A
céltemplom előtt hangzottak el az egyetemes könyörgések, aztán a nép bement
a templomba, majd a legvégén Don Tinti egyedül hozta be a nagy keresztet,
keresztfelmutatás és hódolat. Itt már az orgona is bekapcsolódhatott és az
énekkar. A hódolat - pedig nagy tömeg volt - nagy méltósággal zajlott,
szinte mind megcsókolták egyesével a keresztet.

Húsvét vigíliája

Este 11-kor kezdtük, volt tűzszentelés,  bevonuláskor a Lumen Christi-t (La
luce di Cristo) is kísérte az orgona. Az Exultet az olasz misekönyvben csak
valami olasz dallammal van benne, de érdekes módon ezt ők maguk se szeretik,
ezért a helyi szemináriumban megcsinálta valaki azon a dallamon, amin mi is
énekeljük, így azt a káplán szépen előadta. Az olvasmányok előtt egy hölgy
rövid bevezetőket olvasott föl. A zsoltárok válaszaira fölzúgott az orgona,
majd egy másik hölgy fölolvasta a verseket. Hát nem voltam tőle boldog.
Aztán a dicsőséget be sem énekelte a pap, hanem az énekkar jött elő valami
többszólamú Gloria-tétellel( a Lourdes-i miséből). Az Alleluja sem járt
sokkal jobban, a verséből válaszos zsoltár lett, aminek a végén váratlanul
felzúgott Händel Allelujájának rövid változata, majd az evangélium. Egy
gyereket kereszteltek, meg is tapsoltuk, amint illik.

Húsvét vasárnapja

A 11 órai szentmise volt az egész ünnepkör legnépesebb eseménye. A teli
templomba kürtösök, dobosok, meg mindenféle más reneszánsz ruhába öltözött
bandák vonultak be. Még a gyóntatást is meg kellett szakítani a nagy zaj
miatt. Körülvették a szentélyt, nagyon impozáns volt az egész. A templom
dugig tele volt, hátul gyóntattunk, áldoztatáskor majd kifújták a kezemből a
Szentostyát a kürtösök. A mise után az egész nép kiözönlött a főtérre, ahol
a városházának kicsinyített mása állt, a templom kapuja fölött pedig egy
drótkötél indult egészen a makett tornyáig. Don Tinti is kijött a menet
végén miseruhában a húsvéti gyertyával és meggyújtott vele egy kanócot. Az a
templomtól kilőtt egy fehér galambot a drótkötélen, ami becsapódva
iszonyatos durrogtatós tűzijátékot kezdett a kis városházán, mindenki
odavolt a gyönyörűségtől, a végén a láncreakció beindított egy újabb
rakétát, ami visszalőtte a galambot a templomhoz, ami jó jelnek számít,
ellenkező esetben nagyon rossz év lesz. Hát az olaszok nagyon szeretik az
ilyen eseményeket, fesztákat.
[vége]