Subject: [Liturgia] SZEMLE: Foldvary M.I., "Istenunk tornacaiban"

From: "Füzes Ádám" <[email-masked]>
Date: Sat, 9 Nov 2002 16:32:14 +0100

SZEMLE
****************************************************************
Földváry Miklós István: "Istenünk tornácaiban". Az osztott templomtér
jelentőségéről, Magyar Egyházzene 9 (2001/2002) 171-182.
****************************************************************

    Néhány hete is elmúlt már, hogy megjelent a Magyar Egyházzene 2001/2002.
2. száma, sok jó, liturgikus szempontból is értékes cikkel.
(Tartalomjegyzék: www.egyhazzene.hu) Mindjárt a folyóirat elején vár
bennünket Földváry Miklós István írása a liturgikus térről és annak
teológiájáról.

    A szerzőről csak annyit árul el a szerkesztői megjegyzés, hogy
"középlatin filológus, az ELZE BTK Ókortudományi Doktoriskolájának
ösztöndíjas hallgatója". Minden esetre nagy magabiztossággal vezet bennünket
a keleti és nyugati keresztény hagyomány liturgikus tereinek történetét
keresztül. Arra a kérdésre keresi a választ, hogy a számunkra elsőnek talán
idegen osztott templomtér, azzal, hogy a látást, időnként pedig a hallást is
akadályozza szertartást végzők és résztvevők között, mégis milyen liturgikus
szereppel rendelkezhet. A cikk a vallástörténet, a liturgikus építészet
és -teológia eszközeit egyaránt felhasználja. Lábjegyzetei alaposak és
szakszerűek, ugyanakkor a témában kevésbé jártas olvasót is megismertetik e
szakterületek alapvető fogalmaival. Az osztott templomtér megértésének
kulcsát a szerző abban látja, hogyha a liturgikus részvételnek korunkban
elterjedt -- és sokak által kizárólagosnak gondolt -- felfogásából kilépve
belehelyezkedünk az ősibb keleti szemléletmódba. Együtt lenni a szenttel,
érintkezni a szent dologgal, személlyel, a megszentelt (nem eukarisztikus)
eledelből enni: mindezek magukban is megszentelő valóságok. "Az Egyház nem
kivetettekre, úton levőkre és beérkezettekre tagolódik, mert a részben
idegen nyelven és láthatatlanul végzett liturgiát senki sem birtokolhatja."
A cikket hét templomtípus jegyzetekkel magyarázott alaprajza egészíti ki.

    A végén, értékelés helyett egy személyes megjegyzés. Amikor 2000-ben
magyar fordításban megjelent Louis Bouyer: Építészet és liturgia című műve,
azt vártam, hogy a hazai "szakma" reagál rá: megörül, felhördül,
elgondolkodik, cáfol, bizonyít. Ehelyett a szokásos csönd fogadta, esetleg
egy-egy gondolata alapján valaki jóindulatúan megjegyezte: "Nem kellett
volna, ez amolyan konzervatív írás." Földváry Miklós István tanulmánya
reagált Bouyer gondolataira, azokat több helyen megcáfolta és tovább
gondolta. Legyen ez számunkra is példa, bátorítás: szabad, sőt kell
gondolkodnunk, tovább gondolnunk, mert az Igazság ismeretéhez sablonos és
mindenre ráhúzható gondolattalan "véleményeink" felmelegítése aligha vezet
el. :)

Füzes Ádám
MALEZI