Subject: [Liturgia] Szent Kereszt Felmagasztalása

From: Gegő István <[email-masked]>
Date: Sat, 14 Sep 2002 14:16:52 +0200 (CEST)

Kedves Levelezőtársak!

Mivel először írok  köszönet Füzesi Ádámnak , röviden 
bemutatkozok:
Gegő István Julianus ferences testvér vagyok az erdélyi 
provinciából. Szegeden végzem a teológiát az V. évfolyamon.
A liturgia gazdagsága először a szécsényi noviciátus évében 
mutatkozott meg, és azóta élek benne naponként a zsolozsma 
és a szentmise révén. Idővel szeretnék tudományos szinten 
is foglalkozni vele.

Az alábbi szöveg az elközelgett Szent Kereszt 
Felmagasztalása és Szent Ferenc Stigmatizációja (szept. 17.)
ünnepének liturgikus szövegein való töprengés nyomán 
született  s gondoltam, megosztom veletek.
A két ünnep kapcsolata abból indul ki, hogy Szent Ferenc 
imádság közben 1224-ben a Felmagasztalás napján kapta meg a 
stigmákat Alverna hegyén. Szent Ferenc a Keresztrefeszített 
hasonmásaként áll előttünk.
A stigmatizáció ünnepét a világegyház nem ünnepli, csak a 
ferences család.

Felmagasztalás és Stigmatizáció

    A Szentírásban Isten úgy jelenik meg, mint aki Értünk-
levő-Isten. Az Ószövetségben lépten-nyomon arról olvasunk, 
hogy népéért küzdő, féltékeny Isten Ő, aki népe hűtlensége 
ellenére is hűséges marad. Egyszülött Fiában válik a 
legtökéletesebben nyilvánvalóvá, hogy aggódik értünk: 
szeret minket, és önmagát adta értünk (vö. Gal 2,20). Ebben 
áll életének értelme. Ez az én testem, mely értetek adatik 
Ez a kehely az Újszövetség az én véremben, amely értetek 
kiontatik. (Lk 22,20) Istennek ezt az irgalmas szeretetét 
valamiképp viszonozni kell: önmagát adta érted, te is 
engedd át magad neki!
    Szeptemberben egymást követve háromszor esik szó a 
keresztről: Szent Kereszt Felmagasztalása (szeptember 14.), 
Fájdalmas Szűzanya (szeptember 15.) és Szent Ferenc 
Stigmatizációjának ünnepén (szeptember 17.).
    A Felmagasztalás ünnepén a kereszt magasztossága kerül 
a középpontba: "benne van a mi üdvünk, életünk és 
feltámadásunk!" (Introitus). Ezt követően Máriára 
tekintünk, aki részt vállal fia szenvedésében. Végül 
Ferencre, aki halála előtt két évvel a Felmagasztalás 
ünnepén megkapja Krisztus sebeit a szenvedéseiben való 
egyesülés jeleként.
    Krisztus úgy jelenik meg a kereszten mint szenvedő 
Ember, és mint akit "az Úr jobbja fölmagasztalt" (Zsolt 
118,16). Ő a megdicsőült Király. Az ünnep zsolozsmájában és 
szentmiséjében minden szöveg a keresztet a dicsőség 
jeleként mutatja be, ahonnan élet fakad. Az Introitusban, 
Szent Pál apostolt idézve (Gal 6,14), arról énekelünk, hogy 
ebben áll a mi dicsekvésünk, mert "benne van a mi üdvünk, 
életünk és feltámadásunk"!
    Az olvasmányokból is a felmagasztaltatásról hallunk 
(Szám 21,4-9  a réz kígyó"-t egy póznára eősítették; Fil 
2,6-11  Isten fölmagasztalta őt (Krisztust)"; Jn 3,13-17 
 amint Mózes fölemelte a kígyót a pusztában, úgy fogják 
fölemelni az Emberfiát is").
    A szenvedés jeléből a dicsőség jele lett. "Az Úr jobbja 
győzelmet szerzett" (Zsolt 118,16). A kereszt botránya 
húsvét titkából kiindulva válik érthetővé. Különben Jézus 
életének kimenetele értelmetlen, istentelen dolog lenne.
A fölmagasztalt Úr magához vonz, és minket is fölemel a 
bűnből az életre. Az Úr jobbja nekünk is győzelmet szerez. 
Krisztus halála az örök élet lehetőségét nyitotta meg, 
megsemmisítette a bűnt és a halált. Ez szeretetének 
legnagyobb jele.
     
"Tőlem azonban távol legyen másban dicsekedni, mint a mi 
Urunk, Jézus Krisztus keresztjében, aki által a világ meg 
van feszítve számomra, és én a világnak." (Gal 6,14) Ez a 
Stigmatizáció ünnepének Introitusa.
     Ha a búzaszem nem hal el, nem hoz termést. Ez új 
létmódot jelent, amely az újjászületésből fakad. Istennek 
átadott élet ez, amely másoknak táplálékul" szolgál: "míg 
bűnökben éltem, nagyon keserű volt számomra a leprások 
látása. És maga az Úr vezérelt közéjük, és én irgalmasságot 
cselekedtem vélük" (Szent Ferenc Végrendelete 1-2).
     Szent Ferenc tökéletesen felismerte, hogy egyedül az 
ér valamit, amit a kereszt hozott létre, és megszűnt 
számára e világ. A Keresztrefeszített hasonmásaként áll 
előttünk: Krisztus igaz szeretete magához hasonlóvá tette 
szeretőjét (Szent Bonaventúra: Legenda Major XIII,5).
     Önmagunk átadása válasz, mint ahogy Ferenc élete is 
válasz volt a keresztre. Ajándék és elköteleződés. 
Megtérése óta nagy szeretettel volt a megfeszített Krisztus 
iránt, és csak az Evangélium szerint élt. Amikor apja 
tudomást szerzett erről, sötét odúba zárta. "Nem retteg a 
nagy vizek áradásától az, akinek van hová menekülnie a 
szorongatások elől. A menedék maga Isten Fia, aki 
hasonlíthatatlanul többet szenvedett érettünk" (Celánói 
Tamás első életrajza 12).
     "És midőn átadta ruháját, azért tette, hogy ebben is 
kövesse a mezítelen, megfeszített Urat" (Szent Bonaventúra: 
Legenda Major II,4).
     Amikor a testvérek kérték, hogy tanítsa meg őket 
imádkozni, az Imádunk téged kezdetű imádságot mondta 
(Celánói Tamás első életrajza 45). Ez két kiegészítéssel 
("legszentebb Urunk, Jézus" és "itt és a világon lévő 
minden templomodban") a Szent Kereszt Zsolozsmájának egyik 
responzóriumára épül; később a ferences család hagyományos 
imájává vált:
       Imádunk téged, legszentebb Urunk, Jézus
       Krisztus, itt és a világon lévő minden templomodban,
       és áldunk téged, mert szent kereszted által
       megváltottad a világot!

     Élete végén már annyira egyesült a megfeszített 
Istenemberrel, hogy maga az Isten keze jelölte meg a 
Megfeszített dicsőséges sebeivel. Ennek az eseménynek a 
titkáról Celanói Tamás Szent Ferencről írt életrajzában 
többször is beszél:
"Nagy titok ez és a különös szeretet fönségének jele" (1Cel 
90).
     A 2Cel 203 is erről a titokról szól: "ahol tehát 
elégtelen a szó, ott a csend beszéljen".
     Ez a seb tette őt nyugtalanná, ez vitte a leprásokhoz, 
a betegekhez és tette szerelmessé a Szegénység Úrnőjébe.
     Szent Ferenc jel. Rámutat arra, hogy miként lehet 
Jézus életének misztériumaiban részesedni: konkrét 
találkozás a legkisebbekkel. Ezt csak úgy lehet megtenni  
teljes szívvel-lélekkel , ha Jézus neve nem elvont eszme, 
hanem maga a Megfeszített, akinek szeretete megsebez és 
megszólít.
     Mindezek fényében életünk és halálunk úgy nyer 
értelmet, ha tudomásul vesszük: az ártatlan Bárányban Isten 
kiengesztelt bennünket önmagával és az emberekkel. Krisztus 
által és Krisztusban megvilágosodik számunkra a fájdalom és 
a halál talánya, mely az evangélium nélkül eltipor 
bennünket. "Krisztus föltámadott, halálával megölte a 
halált, és életet ajándékozott nekünk, hogy  mint fiúk a 
Fiúban  kiálthassuk a Lélekben: <<Abba! Atya!>>" (GS 22).

fr. Julianus
A Szent Kereszt Felmagasztalásának ünnepén

---

From: MALEZI <[email-masked]>
Date: Tue, 24 Sep 2002 16:32:29 +0200

Kedves Listatársak! 
A MALEZI októbertől kezdődő liturgikus előadássorozatának témáit ezúton szeretettel küldöm mindenkinek.  Üdv. Káposztássy Béla  
 
A Magyar Liturgikus és Egyházzenei Intézet (MALEZI) feladatának tekinti a liturgia ismeretének, szellemiségének, lelkiségének és gyakorlatának elmélyítését a II. Vatikáni Zsinat szellemében. A Katekézis Általános Direktóriuma szerint a katekézis egyik fő feladata a liturgikus nevelés. (KÁD, 85.) Ezen célkitűzéseknek megfelelően októbertől liturgikus előadássorozatot indítunk az Egyetemi Templomban a hétfő esténként az esti szentmisék utáni kezdéssel. Az előadásokat a MALEZI munkatársai tartják. Október havi tervezett témavázlatunk a következő:

A liturgikus ünneplés szerkezete és törvényszerűségei

Október 7. hétfő, 18.30  Bevezetés. Istentiszteletre jöttünk össze

Különféle elvárások az istentisztelettel kapcsolatban. Hol a helyem az egészben? Miért probléma sokaknak az istentisztelet? Örömteli, tevékeny részvétel a liturgiában.  Miért ünneplünk liturgiát? A folyamatosan változó liturgia. Honnan tudjuk meg, mi a keresztény istentisztelet?

Október 14. hétfő, 18.30  Isten hívott minket egybe

Az emberek igénylik azt, hogy időről időre összejöjjennek. A keresztények különböző alkalmakkor összegyülekeznek.  A keresztények gyülekezete az Úr jelenlétét ünnepli. A liturgikus gyülekezet jelentősége az egyházi hagyományban. Az összegyülekezett Isten-népe: szent jel. Isten népének gyülekezete az Ószövetségben. Krisztus Egyháza: Isten új népének gyülekezete. 

 Október 21. hétfő, 18.30  Istentiszteletünk központi eseménye: A pászka misztérium (Mysterium paschale)

Pászka: Izrael megszabadításának megjelenítése, Pászka: Jézus halálának és feltámadásának megjelenítése, Az Egyház az új Pászkát ünnepli. Pászka a liturgiában, Mysterium paschale: a liturgia kulcsszava

 Október 28. hétfő, 18.30  Isten párbeszédet kezdeményezett az emberekkel

Isten szolgál az embereknek. Az emberek szolgálnak Istennek. Isten és ember dialógusa. A liturgia nyelve. Krisztus által a Szentlélekben.

Minden érdeklődőt szeretettel várunk!

[email-masked]
http://www.communio.hu/mailman/listinfo/liturgia
Feliratkozás: mailto:[email-masked]?subject=subscribe
Leiratkozás: mailto:[email-masked]?subject=unsubscribe