Subject: [Liturgia] nagyböjt

From: <[email-masked]>
Date: Thu, 4 Mar 2004 19:36:15 +0100

Kedves Falusi Pap, Kosócki Tamás és minden Listatag!

Sokan szóltak már előttem kedveset és kevésbé kedveset, okosat és
kevésbé okosat. Jogilag is megválaszoltak már kimerítően mindent. Amit
én hozzátennék az szubjektív lesz, remélem azért majd  megbocsáttatik ez
nekem.

Engem személy szerint lenyűgöz az Egyház egysége. Bárhová megy is be az
ember, ugyanannak a misztériumnak vagyunk részesei, ugyanaz a szentmise,
legfeljebb más nyelven mondják. Többször megéltem már, hogy még egy
magányos idegenben tartózkodás során is "hazamegy" az ember a templomba.
Lehet, hogy mást énekelnek, lehet, hogy néhány szokás más, lehet, hogy
nem térdelnek le, de pld. felállnak a tisztelet jeleként olyan
részeknél, ahol nekünk is fel kellene idehaza állnunk.Mégis otthon van
az ember a világ bármely szentmiséjén, és bármely templomában. Komoly
kincsünk ez. Talán nem kellene ellene tennünk.

Az egyházi szolgálat bizony alázatot követel. Ezért kell elolvasni a
kántornak is(!) a misekönyv és a direktórium előírásait, hiszen mindent
nem lehet fejből tudni.(gyakorlati tapasztalatom, hogy a papok is el
kell olvassák,hiszen ők sem tudhatnak mindent "kotta nélkül") Ezért kell
kézbevenni az Adoremus füzetet, amelyben például az ominózus
hamvazószerda is benne volt. Örvendetes, hogy egyre inkább helyet kapnak
benne a gyakorlati tudnivalók is, hiszen nem mindenkinek van odahaza
misekönyve.Az általános rendelkezések sem ártanának meg a szélesebb
közönségnek sem, azt hiszem....

Mivel magam is tanítok kántorképzőtől a karnagyképzőig, valamint
kántorkodom is ráadásul a "művészkedési ingerenciával megáldott"
orgonaművész kategóriába is tartozom érintett vagyok az orgonálás
témában. Gyerekkoromtól fontos az "orgonaböjt" léte. Akkor még csak
sajnáltam, hogy édesapám mellett éppen nem adhattam elő első
"zsengéimet". De annál nagyobb volt a Húsvéti Vigilia öröme. Számomra ma
is az. Fény, Örömének, majd megszólal az orgona és a harangok,
visszakapjuk az alleluját. (Persze, ha a gregorián allelujakincset
énekelnénk, és nem a rövidített pótlékokat, akkor feltehetően jobban
éreznénk hiányát is....) 

Az ember érzékei is részt vesznek a liturgiában. Ez valós tapasztalat. A
gyerekkor az egyik legjobb példa: emlékezzünk csak vissza, hogy micsoda
élmény volt pld.a hamvazás, az ételszentelés Húsvét reggel (városban
laktam!!!) vagy bármilyen egyéb "eltérő" cselekmény vagy jel. Az
orgonálás visszafogottsága igenis jel, igenis "hírértékű"! Csak annyiról
szól: hogy ember legyél csendesebb. A nagyböjti idő valóban nem a
szomorkodás ideje, de igenis ideje a készületnek, a bűnbánatnak. (ezen a
téren lehet, hogy mégis van mit szomorkodnunk...). Örömünk ott van, hogy
megváltottak minket, hogy bocsánatot nyernek bűneink. 

Tanítványaimnak számtalanszor ismétlem, hogy az éneket nem a sarokban
megbújva csukott redőnyben orgonálva és énekelve (sic!) kell kísérgetni,
hanem vezetni kell. Meg is rovom őket,ha véletlenül "lebuknak". Saját
tapasztalat (mivel nem a lassú énekvezetésről vagyok híres), hogy ha
bárki más helyettesít azt mondják a hívek: bizonytalanságban éreztük
magunkat. A probléma természetesen ott van, hogy annyira kell tudni
orgonálni, hogy merjünk hallhatóan játszani. Annyira kell tudni
orgonálni, hogy egy ma már nem jó lüktetésben megharmonizált éneket
tudjunk mondjuk negyedelés helyett félkotta értékű harmóniákkal kísérni.
Tessék kipróbálni, az emberek ritmusérzéke nem pocsék: azt csak mi
tesszük azzá! 

Súlyos elmaradás van az énekkíséretek újítása terén, súlyos elmaradás
van a kántorok, orgonistákkal szembeni szakmai elvárások és az érte járó
fizetségek terén, de mondjuk el azt is, hogy még mindig vannak papok is,
akik nem engednek zsoltárt énekelni, még mindig kötelezik a kántort
arra, hogy ordinárium helyett népéneket énekeljen vagy ne merjen Gloriát
énekelni, majd elszavalják... És ehhez nem kell az út végi faluba
menni.... (ott ugyanis sokszor szebb a  liturgia, mint néhány városi
helyen.)

Kell és lehetséges azonban éneket tanítani az embereknek, lehetséges
nevelni őket. Csak elhivatottság kérdése. 

Ne felejtsük el azt sem, hogy volt az a bizonyos 40 év is. Leszoktak a
színvonalról, mert az öregek kihaltak, helyettük meg örültek, hogy
valaki olyan odaült az orgonához, aki valaha néhány évet zongorázott. Ez
a helyzet sajnos konzerválódott. Aki meg képzett muzsikus, ebből ugyan
meg nem él. Ez a gondolatmenet messze vezet azonban.

A gitáros misékről Kovács Ervin szívemből szólt. Azt szoktam mondani: mi
különbözteti meg a gitáros énekeket egy világi együttes számaitól?
Semmi! Mert ha mondjuk angolul énekelnének, akkor a zenéjéből bizony nem
derülne ki, hogy nem vulgáris, netán érzékiséget sugalló dalról  van
szó, azaz a zene profán. (Természetesen ezzel nem azt mondtam, hogy a
népénekek tökéletes szövegűek és dallamúak! Ez azonban külön téma
lenne.)

Hosszúra nyúltam, elnézést kérek.   

Mindenkinek szép,csendes nagyböjtöt kívánok!

Bednarik Anasztázia

Bednarik Anasztázia

---

From: Kosóczki Tamás <[email-masked]>
Date: Thu, 4 Mar 2004 23:22:58 +0100

Kedves Kovács Ervin, Bednarik Anasztázia, Kéri Zoltán, Decsi Bálint és minden listatag!

Örömmel olvastam az elmúlt időszak írásait! Bárcsak minden pap úgy gondolkozna, mint Ervin Atya!

Bednarik Anasztázia sorait is örömmel olvastam, hogy a "magasról kioktatott" magyarországi orgonista 
szakmából végre más is felelt, a "nagybőjti misékben koncertező" kántoroknak.
Nagyon jó,  hogy a direktórium/misekönyv használatát emlegeti, hisz Adoremus nélkül azokból 
is lehet szépen, mindenről tájékozódni. (Nálunk például az irodista visszaküldte az első csomag 
Adoremust, azzal, hogy ezt úgyse fogja senki megvenni, és gazdaságtalan lesz....)
Sajnos a plébánosnak azóta se hiányzik....
Nagyon  egyetértek azzal, hogy a népet igenis KELL énekelni tanítani! A hívek szeretnek énekelni. 
Ha kottával kivetíti az ember, még könnyebb az énektanítás!
De butaságokat, rossz szövegeket nem énekelnek a hívek! Akkor inkább hallgatnak.
Nálunk is van "gitáros mise", minden hónapban egyszer.
Az első alkalommal szeptemberben a templomkapuban leghátul megálltam, hogy belehallgassak az "ügyködésükbe".
Jópár ember (idősebb), a kezdő gitározás alatt KIMENT!!! a templomból....no comment.

-Sajnos abban is nagyon igaza van a Művésznőnek, hogy a zeneművészeti színvonal értékeléséről leszokóban van a Magyar Egyház.
Van sok plébános, aki nem gondolja át, hogy ha egy szakképzett ember, karnagy/egyházzenész/művészdiplomás orgonista 
ül az orgonához, és nívós zenei életet vezet a templomban, akkor lehet hogy többen fognak odajárni, jobban fognak énekelni mint korábban....stb. És ha kórust is vezet, akkor az, az egyházközség első számú és talán legstabilabb felnőtt 
közösségévé válhat, akikre mindig lehet majd számítani! (És nem csak az éneklésben....)
De a másik oldala is nagy tragédia ennek az ügynek, hogy a képzett muzsikus az
állami bérkategorizálás minimumára sem számíthat az egyházi szolgálatban...(bár a munka kántorként látszatra 
kevesebb, de ha igazán jól csinálja valaki akkor valójában sokkal több....)
És a kenyér a boltban a kántornak se olcsóbb...

>Decsi Bálint írja hogy: "De már rockkoncerten orgonát (szintetizátor formában) is hallottunk, az nem lehet profán hangszer?"
-Tanárként minden orgonista növendékemnek azt tanítom: AZ ORGONA A SÍPNÁL KEZDŐDIK!!!
A fent említett szintetizátor-imitálás nagyon távol van az orgona hangjától! És valószínűleg az 
orgonaimitáció sokkal ritkább a rockkoncerten, mint a gitár, basszusgitár, dob...stb.

-Jól tudom, hogy a hivatalos egyházi előírás szerint az un. "elektriumok" (digitális orgona) használata is 
tiltott a templomban? Érvényben van még ez a rendelkezés? (Kántorképzőn még úgy tanultam!)

-Kéri Zoltán már többször utalt a gitáros zene megfelelő helyére: "ki mondta, hogy Istent csak szentmise 
keretében lehet dicsőíteni? És: ki tiltotta meg az említett hangszerek használatát szentmisén (liturgián, templomon stb.) kívül?"
Így van, igaza van! Senki sem tiltja az Istent-dicsőítő gitározást a közösségi alkalmakon, a tábortűz mellett, különféle imaórákon, 
találkozókon, koncerteken stb...Íme a számos lehetőség, csak jól kellene élni vele. A szentmisékre pedig biztos hogy még Nagymaroson is lehetne olyan introitusokat, communiokat (könnyebb ÉE) megtanítani, amit talán mind a 3000 fiatal énekelne....
(már ha nem a könnyű -szórakoztató- zene miatt megy oda a Szentmisére....előre bocsánat, a magánvéleményért, ha valakit megbántott.)

-Természetesen bizonyos szinten meg lehet érteni a fiatalok "könnyű-zenélését", abból a szempontból, hogy ha megnézzük, hogy milyen zenei anyagokkal találkoztak. Akiknek a SZVU! szövegi háttere nem volt vonzó, (meg a már oly sokat emlegetett Mari néni éneke sem) azok próbáltak valamit csinálni, a saját stílusukban. 
Talán HA lettek volna olyan énekek (orgonás) amiket szakemberek írtak volna, és ezek megfogták volna szövegükkel-dallamaikkal az ifjúságot, akkor ma nem kellene arról beszélni hogy miért nem a helyes a gitározás a miséken. Mert akkor lehet, hogy a "szórakoztató irányzat" követőinek soha eszébe se jutott volna a szentmisén gitározni.
És akkor ma ezek az énekek is szólnának a szentmiséken még Nagymaroson is, amiket az idős generáció és a fiatalok is együtt zengenének, teljes megelégedéssel. Adjon Isten minden katolikus zeneszerzőnek ihletet, küldje hozzájuk Szentlelkét, hogy eljöhessen egyszer, ez a most talán még utópiaként felvázolt boldog jövő!

Áldott nagybőjtöt kívánva:
Kosóczki Tamás

---

From: "Szilvay Gyula" <[email-masked]>
Date: Fri, 5 Mar 2004 13:48:27 +0100

Kedves Mindenki!

Szabadjon néhány abszolút naív megjegyzést tennem.
Jómagam pesti lévén megtehetem, hogy akár hétköznap is válogassak melyik templomba
megyek misére. Ebbéli döntésemben mindig mérlegelem, hogy melyik templomban mire
számíthatok. Sokszor azért választok egy adott misét, mert tudom, hogy csendes, és
még prédikáció sincs. Politikai fejtágításra ugyanis nem vágyom az evangélium
ürügyén.  Szerdánként szívesen megyek a ferenciek terére, hisz akkor gregorián scola
van, de annak ellenére, hogy a templomnak van törzsközönsége, MÉGSEM zeng a tér. A
hívek éneke nem tölti be a templomot.  Az egész igen koncertszerüen hat.
De egyéb napokon is inkább csak az orgona és a kihangosított kántor hallatszik, a nép
énekének esélye sincs betölteni a teret. (ez azt hiszem teljesen általános jelenség)
Vajon miért?
Bevallom, mostanság igen gyakran megyek a Rózsák terére a görögkatolikusokhoz
liturgiára. (Tudom, az még a gk-k közt isegy átlagosnál nagyságrendekkel jobban álló
plébánia ) Aranyszájú szt. János liturgiája olyan, hogy amíg a pap esetleg csendes
imát végez a nép fennhangon mondja/énekli szövegeit. Ezek a szövegek pedig igen mély
teológiai tanításúak. Én itt látom a latin rítus legnagyobb hiányosságát. Mert igaz,
hogy immár érthető népnyelven folyik, de amíg CSAK a pap mondja a mégoly szép, ősi,
letisztult teológiai tartalmú  szövegeket, addig igen nehezen jut el azok tanításbeli
mélysége a hívek SZIVÉHEZ.
Én ezért is szeretem a csendes misét. Akkor nem fedi el ezeket semmi.  Legalább
HALLANI lehet.  És ezért teljesen megértem, mégha nem is helyeslem, ha valaki
csöndben /esetleg félhangosan/ a pappal együtt mondja annak imáit.

PL: az áldozás utáni összeszedettséget szolgálandó CSEND helyett szólózó kántornál
ezerszer jobb ahogy a görög liturgiában a pap a szentséggel ad áldást, a köv. szavak
kiséretével:
Üdvözítsd Isten a Te népedet, és áld meg a Te örökségedet!
és a válasz:
Sok esztendőre Uram! Láttuk az igazi világosságot, vettük a mennyei Szentlelket,
megtaláltuk az igaz hitet, mert ez üdvözített minket! Teljenek be ajkaim
dícséreteddel, hogy énekeljük uram a te dicsőséged. Mert méltattál minket, hogy
részesüljünk halhatatlan, éltető, szent égi titkaidban! Erősíts meg minket szentséged
által, hogy egész nap elmélkedjünk igazságid felett!  Alleluja!

Itt ugyan nincs csend, de helyette  a nép önmagát tanítja a liturgia szövegében.

Ami a gitáros miséket illeti:
Engem is bosszant, mikor a mise állandó részei helyett mindenféle olyan gitáros
dalokat vesznek amelyek szövege csak igen távoli köszönőviszonyban van a "hivatalos"
szöveggel. (Ilyen pl. a már emlegetett "Bárányom bárányom" is.) DE: akkor tessék
odahatni, hogy ilyen jellegü énekmutatók ne legyenek ezen könyvek mellékleteiben.
Amíg azonban ilyenek vannak, addig lesznek olyanok is akik ezek mentén állítják össze
egy mise énekeit.
Szeretném viszont javasolni mindazoknak, akiknek csak rossz tapasztalatai vannak a
gitáros misékre szocializálódott ifjúságról, jöjjenek el egyszer egy vasárnap esti
1/2 8-as misére a Bp. Margit krt-i ferences templomba. Szerintem megéri. Azt is
tudom, hogy ami ott megtapasztalható, az egyedi, és egy több évtizedes élet
gyümölcse. De mikor indult, nem volt jobb -sőt, talán rosszabb volt- mint némely mai
"külvárosi" gitáros csapat  zenei szolgálata.
A mise elött rózsafüzér, utána CSENDES(*) szentségimádás. Nem állítom ugyan, hogy
mindenki ott van elejétől végéig, de fel van néki kínálva.

Megint más:
Engem az is nagyon zavar, hogy nincs két egyformán énekelt mise.
Azt értem ezen, hogy melyik atya a misének mely RÉSZEIT énekli. sokszor a prefációt
nem, az átváltoztatást igen, vagy fordítva, vagy ha mindkettőt énekli is de az "Íme
hitünk szent titka"-t már mondja. Vagy az evangéliumnál: a bevezetést, és az "ezek az
evangélium igéi"-t énekli, de az evangéliumot énekelni én latin rítusban még csak
püspöki nagymisén diakonustól hallottam. Azért írom ezt, mert a görög rítusban ha egy
mise énekelt, akkor MINDEN, még az olvasmány, és az evangélium is énekelt. Sokkal
nehezebb dallamokkal mint a latin rítusban szokásosak. Ez CSAK szemináriumi KÉPZÉS
kérdése, hiszen ha ők képesek erre, a mi papjaink is képesek lennének rá.

(*)Én a kitett szentség elötti litániát magamban viccesen csak "műsoros"
szentségimádásnak nevezem, de azt sosem értem, hogyan lehet kitett szentség elött
loretoi (Szűz Máriát kérlelő) litániát imádkozni. Szerintem ez igen erősen járul
hozzá ahoz, hogy sok katolikusban Máriáról egy  "anyaisten" kép él és Máriát
szinte(?) imádják.

Bocsánat, ha valakit megbántottam volna.
A.B.F.R.A.
Gyula
Tel:(+36)20/802-1952