Subject: [Liturgia] tr vat

From: Zoltán Tamás <[email-masked]>
Date: Fri, 3 Jan 2003 20:28:58 +0100 (MET DST)

Igen,
a hívő nép, a magasságból felkelő Napunk felé tekint,
Krisztusra.
Elsősorban szívében és lelkében, s ha lehet a templomában is.
Szívünkben és lelkünkben.
A mi templomunkban egyedül a pap néz keletre, merthogy "nyugatolt" a szentély.

A másik gondolatom, hogy az egyháznak nem igényeket kell kielégíteni (kinek ez tetszik, kinek amaz), az egyház maga adja elénk az igényt.
Élő közösségeket kell építenünk. Jobban fog-e ez menni, ha tridenti miséket mondunk?
majd olyan ez,mint az eszperantó mise. Nyelvgyakorlásnak nem is rossz :).
Ha van élő közösség, melynek valóban sajátja a tidenti rítus, megkaphatja az engedélyt püspökétől. Remélhetőleg
a közösség nem merül ki a liturgikus akcióban.  Idegennek tűnik, hogy valami új liturgiára toborzunk embereket.
(új, mert találtunk egy még régebbit :).
Harminchét éves vagyok, nem emlékszem a régiekre. Külföldön járva kerültem el egy tridenti misére. Csodálatos volt, de idegen.
A latin értettem,majd  tíz évet tanulhattam (ebben eléggé különcnek számíthatok), mégse volt a liturgia az enyém is.

Jó lenne, ha nem ezzel a pótcselekvős miseprogrammal szórakoznánk, hanem azzal, hogy becsülettel végezzék papjaink a vatikáni rítust,
megőrizve annak archaizmusait és élve annak szabadságaival.
Nem értem, miért  éppen a tridenti a mérce, előtte (és párhuzamosan) létezett sok rítus. Pld. az esztergomi.

Bocsássatok meg, senkit nem kívánok megbántani, de nem olvastam sehol pásztorlevelet a drogokról, az egyházüldöző
szocialista törvényekről, papjaink megbántásáról. 
De arról már tudtam olvasni, hogy két katolikus hívő nyilvánosan utálja egymást (bocsánat Verbényi atya és Dobszay tanár úr, s lehet akárhogy magyarázni,
így van) a liturgia szellemében.
Halálra gyilkoljuk egymást, s közben energiáink elvesznek.

A Jáki kápolnában szokott volt lenni ilyen mise, érdeklődni ott érdemes.

A megbántás szándéka nélkül írtam soraimat.

ZT

PS. Csendes, sine populo, miséimet mindig latinul mondom :))

---

From: "Leslie Okizc" <[email-masked]>
Date: Sun, 5 Jan 2003 00:13:23 +0200

Kedves Listatagok!

Örvendek, hogy újra komolyra fordult a szó...

Amíg  ezen utolsó leveleket olvastam azon gondolkodtam, hogy amíg
próbáljuk az objektivitás személytelenségével megmagyarázni mi jó ebben
vagy abban (s lehet, hogy a katolicitás mögé bújúnk), addig talán arról
is kellene írnunk, hogy Kedves Híveink mennyire vannak tisztába a mai
formában történő szentmise liturgikus magyarázatával. 

S kezdjük az elején.

A papok mennyire tudják ezt megérteni (bár nem lehet és nem is kell),
megmagyarázni?
Én úgy éltem meg sokáig (és ezt a spirituális szemébe is vágtam), hogy a
liturgiát, paraliturgikus cselekményeket nem megszeretette velünk, hanem
adott esetben meg is utáltatta. Valahogy az a lelketlenség jellemezte a
kimért szabályok precíz végzését, hogy időnként a favágást is jobbnak
találtam.

Persze én mindvégig szerettem, most is szeretem  (bár elég kevéssé
ismerem) a liturgiát, s ezért fújtam mindig, hogy a dolgot meg kell
szeretetni.

Vajon nem kellene megszeretni, s aztán megszeretetni azt a formáját,
amely ma van, hogy tudatosan, tevékenyen (SC) vegyünk rajta részt, mint
inkább azt nosztalgiázni, hogy bezzeg abban az időben még Rómában is
tudtak magyarul, mert a szentmise úgy folyt, mint itthon nálunk.

Egyébként ha jól tudom nyugodtan lehet latinul végezni a szentmisét, sőt
ez a formája ajánlottabb a zsinat szerint; időnként nagyon jó dolog! De
szerény meglátásom szerint a hangsúly azon a gazdag tartalmi valóság
feltárásán van, amelyet például csak a collecták magukban hordoznak és
kifejeznek.

BUÉK,
Szeretettel
Leslie Okizc