Subject: [Liturgia] Rítusok

From: Biacsi Dávid SJ <[email-masked]>
Date: Fri, 10 Jan 2003 01:24:51 +0100

Kedves Testvéreim!
 
Azt hiszem, néhány ember számára húsbavágó lelkiismereti kérdés a liturgia.
Mások prioritási listáján talán nem fordul elő első vagy második helyen,
ámde azt fontosnak tartják. Ismét mások számára talán kevésbé lényeges. Volt
szerencsém, Istennek hála, személyesen megtapasztalni egyházunk
sokszínűségét, liturgikus gazdagságát, és ezt egy-két érdeklődővel is
megosztani. Úgyszintén köszönöm azoknak, akik egy-egy "egzotikus" rítusú
szentmisére elvittek, egy-egy cikket a kezembe adtak, vagy például erre a
listára felhívták a figyelmemet. Nagyon örülök annak, hogy ez a gyönyörű
virágoskert, az eucharisztia ünneplésének ekkora kincsestára a liturgialista
témájává vált. Kajtár Edvárd levelében említi a nyugatiak számára kevéssé
ismert keleti rítuscsaládokat: ezek jobb megismerése -- ha időm, energiám
engedi -- bizonyára közelebb vihet a "rettenetes és lenyűgöző titok"
átéléséhez. Marti József a szívemből szólt: "hagyjuk hát más virágát is
létezni, ha igénye van rá". 
 
Néhány dolog azonban kissé elszomorított. A "gengszter-banda", "saját beteg
lelkiismeretük megnyugtatása", gondolom, az indulat kifejezései voltak.
Együttérzek Inzsöl Péter testvéremmel, hiszen magam beleroppannék, ha magyar
jezsuita közösségem a szétszakadás küszöbén állna, és ezt a szakadást
liturgikus eljárásmóddal ideologizálná-racionalizálná-igazolná. Néhány
dologban tisztelettel szeretném véleményemet, ismereteimet megosztani. Kérem
azokat, akik valamit másként vélnek vagy jobban tudnak, szóljanak hozzá,
hiszen az együttgondolkodás annyira gyümölcsöző lehet.
 
1. "Miért nem ünneplik a liturgiát aszerint a rítus szerint, ugyanúgy, mint
Róma püspöke?" -- Róma püspöke az utóbbi néhány évben mutatott be szentmisét
örmény, "magyar" (azaz görögkatolikus), rutén, bolgár és gondolom, még
néhány más rítusban. Jézus Társasága általános rendfőnöke, P. Peter-Hans
Kolvenbach, magánmiséit örmény rítus szerint ünnepli. Msgr. Miklósházy
Attila SJ, a külföldi magyarok püspöke, a magyar katolikus püspöki kar tagja
(egyébként liturgikatanár) birítusú. A fortiori...?
 
2. Római rítus: A mai Kongói Demokratikus Köztársaságban a "Római misekönyv
Zaire egyházmegyéi számára" című, 1988-ban kiadott szertartáskönyv szerint
miséznek -- az ebben a misekönyvben szereplő miserend annyira különbözik a
rómaitól, hogy általában külön rítusként, "Rite Zairois" néven emlegetik
(holott nem az): a szentmise kezdődik a hírnök bevonulásával (aki férfi vagy
nő), ő köszönti az egybegyűlteket, mutatja be a vendégeket és hív fel az
imádságra; a pap bottal vonul be az asszisztenciával; a bűnbánati rítus a
homília és a hitvallás után következik és a békecsókkal fejeződik be; a
dicsőség előtt a szentek és az ősök segítségül hívása van; a lektor is
áldást kér a paptól az olvasmányok olvasása előtt; csak egy eukarisztikus
ima ("kánon") mondható, ez pedig a II. kánon adaptált változata stb. A Szent
Péter Papi Társaság, ez az 1988-ban alapított apostoli élet társasága, a
szentmisét az 1962-es római misekönyv szerint végzi. Ezek is hivatalosan a
római rítus liturgiái, "liturgikus opciói", annak ellenére, hogy jóval
különböznek az általunk a magyar nyelvterületen megszokottnál.
 
3. Tridenti mise vs. Novus ordo missae ("pótcselekvős miseprogram",
"eszperantó mise"): Az 1962-es ordó az 1570-es ordó többször módosított
változata. Az 1970-es latin misekönyv, és az ez alapján készült és
jóváhagyott vernakuláris misekönyvek ezzel szemben az 1962-es misekönyv
alapján készült *új* kiadványok. Hozzáteszem, hogy mind a mise, mind a
zsolozsma rendje többször módosult 1570 és 1962 között, és az 1962-es ordó
is több változáson ment át az 1970-es misekönyv megjelenéséig. Például
húsvét vigíliájának ünneplésében az 1962-es "tridenti" és az 1970-es
"vatikáni" ordó talán közelebb áll egymáshoz, mint az 1570-es "tridenti" és
az 1962-es "tridenti" ordó. A "tridenti" zsolozsmában, a liturgikus
naptárban és a nagyböjti rubrikákban a XX. század első felében bekövetkezett
jelentős változásokról nem is beszélek. Feltételezem, hogy aki "tridenti"
misén szeretne részt venni, az tudatosan nem latin nyelven, esetleg kelet
felé néző oltárnál végzett "novus ordo missae"-n szeretne részt venni; nem a
nyelv, hanem "tridenti" szertartású misén. Római rítusunk elég nagyvonalú
ahhoz, hogy az ordinárius számára az 1962-es ordó engedélyezését lehetővé
tegye.
 
4. "A mise akkor okoz valóban lelki élményt, ha a pap, aki kiáll x ember elé
(szemben a néppel, és nem háttal, még az Eucharisztia végzésekor sem!)...":
a bizánci ("magyar", rutén, melkita stb.), örmény, káldeus (kelet-szír
liturgiájú) részegyházak miséje, valamint a római rítus "1962-es opciója"
csak "háttal misézve" magától értetődő, csak így okozhat lelki élményt,
hiszen rendesen "szembe misézve" nem létezik. Hogyan mondhatnék ilyet a
görög parókusnak, akivel naponta találkozom az iskolában, vagy a kopt
barátomnak, maronita rendtársaimnak, örmény rítusú jótevőimnek?
 
5. "Főtisztelendő listások": Én meghagynám a főtisztelendőt a papoknak és az
apátoknak/apátnőknek :) Hála Istennek, a lista tagsága abban is tükrözi az
egyházat, hogy tagjai között nem papok és papok, világiak, egyházmegyések és
szerzetesek egyaránt vannak. (Remélem, nők is -- így teljes az egyház.)
 
6. "Mindig könnyebb a másikat szidni, mint magunkba nézni és belsőleg
megváltozni" -- írja Kridlo Péter. Szeretett házi spirituálisunk mondta az
ősszel: "Nem hiszem, hogy X. testvérünk meg fog változni. Bárcsak mi tudnánk
magunkat megjavítani."
 
Talán sikerült kitekinteni, rácsodálkozni a világegyházra, más
részegyházakra, ahol más (liturgikus) magátólértetődőségek vannak, mint
Budapesten vagy Miskolcon vagy egy kis magyar faluban. Szeretném, ha az
"enyémtől" eltérő liturgia megtapasztalása kitárná szívemet annak nagyobb
befogadására, amivel csak a cselekvő szeretet, az önmagát megosztó Másik
ajándékozhat meg.
 
Imáitokba ajánlom magam,
Dávid testvér