Subject: [Liturgia] ELOADAS 8: Liturgia es elet

From: Magyar Liturgikus és Egyházzenei Intézet <[email-masked]>
Date: Wed, 27 Nov 2002 22:20:06 +0100

MALEZI Liturgikus előadássorozat 8.
Budapest, Egyetemi Templom, 2002. november 27.
****************************************************************

    Liturgia és élet

Rend és szabadság a liturgiában. Ünneplés és hétköznap a liturgiában. A
keresztény élet liturgia. A liturgia és az élet elválaszthatatlanok
egymástól.

Előadó: Káposztássy Béla

Liturgia és élet
Eddigi előadásainkban a liturgia és az élet kapcsolatáról csak érintőlegesen
esett szó. Mi köze van az Egyház liturgiájának személyes életemhez? Hogyan
szólalhatnak meg az istentiszteletben tapasztalataim, örömeim, gondjaim,
félelmeim és szenvedéseim? Van valamilyen hatása az életemre? Vagy gyakran
inkább életidegen, időből és életből kiragadott dolog?

1. Rend és szabadság a liturgiában
"Mindig ugyanolyan! Unom."- panaszkodnak a gyerekek. "Több meglepő
fordulatra és újdonságra lenne szükség!"
Mások viszont pont az újítások miatt panaszkodnak. "Az ember már azt sem
tudja, mire számítson a legközelebb!"

A hétköznapi élet polaritásai
A rend-szabadság kérdése nemcsak a liturgiában merül fel. Hétköznapi
tapasztalataink közé tartozik a mágnesesség jelensége, az elektromosság,
polaritás jelentkezik a férfi-nő kettősségében, a társadalmi én kontra mi
kettősségben. A társadalomban is kérdésként merül fel a jog, a törvény
kontra személyes szabadság kettőssége.
E kettősségeknél alapvető fontosságú az a feszültség, ami e kétpólusúságban
fennáll. Ennek elveszte rövidzárlata az energia, az élet és a dinamizmus
elvesztét jelenti.

1.2. Polaritás a liturgiában
A liturgiában szükséges rendet tartani
- a liturgiában megőrzött rend végső megalapozottsága abban áll, hogy az
alapvető történésekben (Igehirdetés, euch. lakoma, keresztség, olajkenet,
kézfeltétel) Jézus Krisztustól eredő és az Egyházra bízott tevékenységekről
van szó, melyek felett az egyház nem rendelkezhet szabadon.
- a rend tartása felismerteti velünk, hogy szilárd történeti összefüggésben
vagyunk azokkal, akik előttünk az istentiszteletet ünnepelték és
alakították. Nem mi találjuk ki, nem mi kezdjük elölről az egészet.
- a szilárd rend kialakulása azon a törvényszerűségen alapul, hogy a
dolgoknak van egy nekik megfelelő felépítése, melyek a dolgok saját
természetéből adódnak.
szilárd rendet hoz létre továbbá az a tény is, hogy a liturgia közösségi
esemény, aminek szüksége van a közösen kialakult ismert formulákra,
rítusokra.
A liturgia szilárd rendje lehetővé tesz egy olyan együttünneplést, amely
külső lefolyása tekintetében a megszokottra hagyatkozhat.
A liturgiában szükség van szabadságra
A liturgia nem dermedhet bele a szilárd rendbe. Az istentisztelet eleven
alakításához szükség van szabad terekre.
-Jézus az emberek érdekét nézve igen szuverén módon bánt kora szilárdan
tartott törvényeivel (gyógyít, búzakalászt tépked szombaton) a szigorú
imarend helyett lélekben és igazságban való imádságra hív.
- a liturgia alapstruktúrái az évszázadok során bontakoztak, fejlődtek,
gazdagodtak
- az emberi és emberek közötti cselekvésnek, ha személyes akar maradni,
flexibilisnek kell lennie
- a közösség helyzete és az istentisztelet konkrét alkalma az ünneplés
szabad (aktualizáló) alakítása esetén fejeződhet ki igazán
- a szabad alakítás valami újat hozhat a megszokott menetbe
- A liturgia elevenségéhez hozzátartozik a polaritás feszültsége, enélkül
lélektelen ritualizmusba vagy kiszámíthatatlan happanig-be torkollik.

Polaritás a liturgiában: gyümölcsöző együttlét
Fontos a liturgikus könyvek rendje és előírása
Fontos a szabad alakítás lehetőségének helyes alkalmazása (kommentálás,
hívek könyörgései)

Ünnep és hétköznap a liturgiában
Az ünneplések értelmeznek eseményeket (Ezt meg kell ünnepelnünk!),
emlékeznek az alapító eseményre, az ünneplés a hétköznapokból születik, és
gazdagítólag hat vissza életünk alapjára
A liturgia üdvösségeseményeket ünnepel örömmel, mert érezzük, hogy életünk
mélyét érintő kérdésekről van szó. Egyéni életemet különleges fénybe tartva
megújítja azt.
A keresztény élet liturgia Róm 12,1 Egész életünk legyen elfogadásra méltó
áldozattá.
mert életemet átadom Istennek a világ és a közösség szolgálatában, ez a
valódi istentisztelet
mindezt egységben az istentiszteleti ünneplésekkel: nem csak az életáldozat
az egyedüli istentisztelet, Pál apostol is beszél rituális
istentiszteletről, Úrvacsoráról keresztelésről stb.
életünket alakítják az istentiszteleti ünneplések (a keresztségben meghal a
régi bűntől megkötözött ember, és új emberré születik, (Róm 6,4.6.) az
értünk és mindenkiért adott krisztusi életáldozat ünnepléséhez hozzátartozik
saját életünk odaáldozása embertársainkért)

A liturgia és élet elválaszthatatlanok
a liturgikus ünneplésből élet fakad, életünk megújul általa
a liturgia az istennek átadott életet ünnepli: ("halálodat hirdetjük,
Urunk..!) Krisztus testének tagjaként saját Jézussal együtt való
meghalásunkat, halálunkat is hirdetjük ("keresztjeink)
(" és hittel valljuk feltámadásodat..") a feltámadást újra és újra megéljük
hétköznapjainkban

Káposztássy Béla
MALEZI