Subject: [Liturgia] Nagy Ferenc SJ levele

From: Liturgia Adminisztrátor <[email-masked]>
Date: Sat, 26 Apr 2003 22:49:43 +0200

P. Nagy Ferenc SJ küldi ezt a csatolt anyagot mindenkinek. Esetleges
hozzászólásra.

===========================================================
Nagy Ferenc

A HÚSVÉTI VIGÍLIA

            [Első - és egyelőre még eléggé hevenyészett és kiforratlan -
fogalmazványa egy cikknek, amelyet a Magyar Papi Egységbe szánok. A szorosan
tárgyba vágó irodalmat alig ismerem. Két vonalon is keresek hozzászólásokat;
ezek írásomat akár gyökeresen át is alakíthatják.]

            Egy friss élmény

            Életemben az idén először szolgáltattam ki fiatal felnőttnek a
húsvéti vigílián a kereszténységbe avatás szentségeit. Némileg hasonló
élményben 1985. májusban volt részem: a hamiltoni (kanadai) magyar plébánián
az egyik húsvéti vasárnapon a plébániai misében öt gyermeket kereszteltem;
közülük a két tizenévest bérmáltam és áldoztattam is. (A vigília-szertartás
egy sajátos szempontjáról: Nagy 1999, 13.)
            Az idei iniciáció egy kisebb (50-60 személyt befogadó)
kápolnában történt. A keresztelendő évek óta jár oda a vasárnapi misére, és
másfél éve szólt, hogy szeretne megkeresztelkedni. Azok, akik a húsvéti
vigílián jelen voltak, kisebb részben a katekumen bolgár ortodox és
evangélikus családtagjaiból kerültek ki, nagyobb részben pedig a vasárnapi
misék résztvevőiből, nevezetesen a nővérközösségből is. (Maguk a nővérek nem
számítottak a vasárnapi hívek ilyen nagy számú részvételére egy kora éjjeli
szertartáson.) A keresztanya a jelölt egy iskolatársa, tanúi pedig ortodox
orvos nagynénje és egy szerzetesnővér. Ezek a részletek érzékeltetik, hogy
az iniciáció több szempontból különbözött egy plébániai húsvéttól. A
szertartás este 8-kor kezdődött, és valamivel hosszabb volt másfél óránál.
Az aktív részvételt több nővér és egy barátnő, főleg pedig az említett
kulcsszemélyek biztosították. Három ószövetségi olvasmányt vettünk az
igeliturgiában. Én magam énekeltem a húsvéti öröméneket, a szentlecke utáni
allelujás zsoltárt, a bérmálás szövegeit, a prefációt, a közösség pedig az
állandó részeket, a miatyánkat és néhány húsvéti éneket. Ahhoz, hogy az
egész szertartás szép és elmélyült legyen, nagy mértékben hozzájárult a
megkeresztelkedő (elsőéves orvostanhallgató) derűs és szeretetreméltó
egyénisége, és az a tény, hogy ennek a nem plébániai, de egymást ismerő és
melegen szerető közösségnek évek óta ismert vendége.
            Feltámadási körmenetet nem tartottunk. A telek maga elég nagy,
de az utcaszinttől erősen lejt; a sötétben való botorkálás veszélyes lett
volna. A tűszentelést a kápolna bejáratától kissé távolabb végeztük, és a
gyertyás bevonulás alatt egy feltámadási éneket is énekeltünk.
            Két apróság. - A színhelyre utazva találkoztam a vasárnapi misék
egyik résztvevőjével. Meglepődve és kérdezte: "Lesz feltámadási körmenet?"
"Lesz húsvéti virrasztás kereszteléssel. 8-kor kezdődik." "Akkor inkább
elmegyek a 6-kor kezdődő feltámadási körmenetre." (Ténylegesen ez is
plébániai vigília-szertartás volt.) - Hazafelé utazva, 10 óra után,
elmentünk egy szerzetesi templom, virágzó apostolkodás központja mellett. A
templom ablakain átragyogó fényes kivilágítás érzékeltette, hogy javában
folyik az ünnepélyes vigília.

            Átfogó eszmélődések

            Forrásművek rövidítése. RM (1969): a Római Misekönyv magyar
fordítása oldalszámmal. RMĆR (1969): A Római Misekönyv általános
rendelkezései, sorszámmal. (RM 23-69.) LÉ (1969): Egyetemes szabályok a
liturgikus évről és naptárról, sorszámmal. (RM 77-85.) PS (1988): Paschalis
sollemnitatis, sorszámmal.

            Irodalom. Ócsai József: Teológia 19, 1995, 60-64. Nagy Ferenc:
Távlatok 6, 1996, 441-444. Czike Imre János: Magyar Papi Egység 1999/1,
8-11. Nagy Ferenc: Magyar Papi Egység 1999/1, 12-15. Nagy Ferenc: Magyar
Papi Egység 2001/1, 25-27. A felsorolt írásokra a szerző nevével és a
megjelenés évével hivatkozom. Ha a hivatkozás évszámot nem tartalmaz, a
jelen (alakuló) íráshoz küldött hozzászólásról van szó.

            A vigília időpontja

            A vigília-szertartás misekönyvi bevezetése egyértelmű és
határozott: "A húsvéti vigília egész szertartását éjjel végezzük, úgyhogy
egyrészt nem kezdjük el az éj beállta előtt, másrészt be kell fejeznünk
húsvétvasárnap hajnala előtt." (RM 241.) A liturgikus évről szóló szabályok
ugyanezt mondják részletesebb megindokolással. (LÉ 21.)
            Egyes vidékeken szerte a világon a vigília ünneplése kisiklott;
"egyszerűen ünnepi előesti misének tekintik, úgy ünneplik, mint a vasárnapot
megelőző szombat esti miséket." Pedig a helyes eljárás ez: "A húsvéti
vigília egész ünnepe éjjel történik. Ne kezdődjék a sötétedés beállta előtt,
és ne végződjék a vasárnapi pirkadat után. Ezt az előírást szigorúan be kell
tartani. Az ellenkező és itt-ott meghonosodott visszaéléseket és szokásokat,
amelyek szerint a húsvéti vigíliát a vasárnapi előmise órájában ünneplik, el
kell vetni. Néha azzal indokolják meg ezt az eljárást, hogy nincs elég
éjszakai közbiztonság. Ezt azonban nem alkalmazzák a karácsonyi éjszakára
vagy egyéb természetű rendezvényekre." (PS 3 és 78.)
            A 90-es évek magyar egyházmegyei zsinatai, úgy látszik, így vagy
úgy valamennyien foglalkoztak a húsvéti vigíliával - lásd pl.
Esztergom-Budapest (1994) 51. old., Vác (1995) 37. old., Székesfehérvár
(1997) 64. old., Debrecen-Nyíregyháza (1999) 26. old. -, de csak
Székesfehérvár csatlakozott a kizárólagosan éjjeli időpont kifejezett
sürgetéséhez.
            "Plébániáink döntő többségében (tisztelet a kivételnek) szinte
természetesen végzik a >nagyszombati< szertartásokat a verőfényes délutáni
órákban, pedig az említett okmány [PS] nagyszombattal kapcsolatban
egyértelműen fogalmaz: >A mai nappal esetleg egybekötött szokásokat - mivel
régebben elővételeztük nagyszombatra a húsvéti ünnepet - helyezzük át az
éjszakára vagy húsvét napjára.< (76. pont.)
            Mintha mi sem történt volna, templomaink zömében - nem kivételek
a püspöki székesegyházak sem! - nagyszombat délutánján hangzik fel
a >Krisztus világossága!< A legszomorúbb az, hogy ez a liturgikus visszaélés
[. . .] fel sem tűnik senkinek!" (Czike I. J. 9.)

            A vigília megtartása

            Papságunk állománya erősen megfogyatkozott, és a közeljövőben is
a létszám csökkenésére kell számítanunk. Ez a tény már jó ideje olyan
előretekintő tervezésre kötelezne bennünket, amelyet komolyan és
határozottan el kellene kezdenünk. - Egyéb fontos tényezőt is tekintetbe
kell vennünk: a húsvéti vigília megünneplése munkatársakat és közös
előkészületet kíván, különben esetleg olyanra sikerül, hogy többet ront,
mint épít.
            A legtöbb városi plébániának még van legalább plébánosa. Komoly
lehetőség áll tehát fenn, hogy a vigíliát a városokban szépen lehet
előkészíteni és lebonyolítani.
            A vidéki lelkipásztorkodásban nincs semmi tapasztalatom. Ott
nyilván különös nehézséget jelent az, hogy egy pap talán 3-8 helyet is
kénytelen ellátni. Kétségesnek tűnik számomra annak igazi lélek- és
egyházépítő jellege, hogy a pap, rosszul vagy sehogy előkészítve, kétszer
(vagy talán még többször is?) végigcsinálja a húsvéti vigíliát egy-három
tucat hívő részvételével. Szervezés kellene, és az arra is kiterjedhetne,
bizonyára nem eredménytelenül, hogy a kis lélekszámú közösségekből egy-két
tucat keresztény autóval elmenjen a szomszéd helységbe (ahol talán
gyermekkeresztelésre vagy felnőttbeavatásra is sor kerül) vigíliát és
feltámadást ünnepelni.

            A feltámadási körmenet

            Ebben az összefüggésben először érdemes újra felidézni olyan
múltbeli tényeket, amelyekre a hetvenévesek még személyesen emlékezhetnek.
(Nagy 2001, 25.) [Kérdés: Van-e értelme annak, hogy ezt a két évvel ezelőtt
közzétett szövegemet, esetleg pontosítva, újra idézzük?]
            "A feltámadási körmenet létrejöttében és népszerűségében
jelentős szerepe volt annak, hogy évszázadokon át, egészen a 20. század
közepéig, a húsvéti vigíliát szombaton délelőtt és latinul ünnepelték. Urunk
feltámadása este és népnyelven tartott paraliturgiával jelentett élményt a
magyar (és más közép-európai) katolikusoknak."
            1951 (a húsvéti virrasztás eredeti rendjének visszaállítása) és
1975 vagy 1990 között hazánkban a vallásgyakorlás terén nem sokat lehetett
újítani; sőt a helyzet inkább a hagyományok (nem mindig szükséges és
hasznos) konzerválásának kedvezett.
            "Ma is nagyon sok katolikus vágyik arra (és sokszor nem többre),
hogy szombat esti körmenettel ünnepelje meg a feltámadást, utána pedig,
ugyancsak az évszázados hagyománynak megfelelően, elköthesse a húsvéti
sonkát. - Mások (pl. aprógyermekes családok) nem képesek a húsvéti vigílián
végig részt venni, viszont a körmenet nekik is színes, mély vallásos élményt
jelent.
            A legutóbbi évtizedekben a megújult húsvéti liturgiával nem
mindig és nem igazán sikerült összhangba hozni a feltámadási körmenetet.
Ugyanakkor a húsvéti vigíliának a hívek nagy többsége körében nem sikerült
döntő vonzóerőt biztosítani (amely vetekedhetne a karácsonyi éjjeli [nem
feltétlenül éjféli!] misével)."
            A feltámadási körmenet néhány megoldását javasoljuk.
            1) "Helyes és szerencsés megoldásnak tekinthetjük azt, ha a
körmenet vagy a vigíliamiséhez, vagy húsvét vasárnapján az ünnepi miséhez
kapcsolódik befejezésként." (Nagy 2001, 25.) Ebben a körmenetben tehát a
hagyományos módon az Oltáriszentséget nyilvánosan kivisszük az utcára, az
emberek világába (az imádás, az öröm, a tanúságtétel jegyében).
            A következő két megoldás a feltámadási körmenetet a húsvéti
vigília első főrészébe, a fényünnepségbe (lucernariumba) iktatja be.
Pontosan ezzel sokkal nagyobb tartalmi, részvételi és szimbolikus
gazdagságot biztosít neki, mint a hagyományos feltámadás. Vonzó és nevelő
hatása szintén jelentős lehet: akad, aki kedvet kap, hogy a lucernarium után
tovább maradjon. Aki pedig (egyelőre, a keresztény közösséghez tartozásának
jelenlegi foka vagy családi állapota szerint) többre nem képes, többre nem
vágyik, az a körmenet után szépen hazamegy sonkát enni vagy a gyerekeket
lefektetni.
            E megoldások konkrét módja nagy mértékben függ attól, milyen és
mekkora templombelső és templom körüli tér áll rendelkezésre. Előnyt jelent,
ha a templom előtere tágas, belseje pedig nemcsak tágas, hanem differenciált
is.
            2) Ennek a második megoldásnak az ötletét a budai ciszter
plébánia gyakorlatából veszem. (Nagy 2001, 26.) "Lényegében abból áll, hogy
a tűszentelés meg a gyertya előkészítése utáni körmenetet kiszélesítjük
feltámadási körmenetté.
            a) Tűszentelés és a húsvéti gyertya előkészítése. A meggyújtott
(elég nagy) tű körül a közösség családok, egyesületek stb. szerint
csoportosítva gyülekezzék.
            b) Feltámadási körmenet. A természetes közösségek lehetőleg
maradjanak együtt. A résztvevők végigjárják a feltámadási körmenet szokásos
útvonalát, utána vonulnak be a templomba. Valószínűleg az Oltáriszentség
körülhordozása nem illene bele ebbe a szertartásba; a Feltámadottat az égő
húsvéti gyertya jelképezi, és körülveszi a róla meggyújtott sok kis gyertya.
Ha a templomtér kiképzése lehetővé teszi, a kisgyermekes családok, valamint
azok a személyek, akik a folytatásra talán nem kívánnak maradni, olyan
helyre kerülnek, ahol a gyermekek viselkedése és a személyek távozása nem
zavarja a szertartás folytatását.
            c) Húsvéti örömének.
            Van olyan (bizonyára nem gyakori) lehetőség is, hogy egymáshoz
közeli városi plébániák egyetlen tűszentelést tartanak, együtt készítik elő
húsvéti gyertyáikat; a közöse elkezdett feltámadási körmenet aztán részekre
oszlik, és mindegyik közösség megy a saját templomába."
            3) A harmadik megoldási mód többek között a pestszentlőrinci
plébánián van gyakorlatban. (Nagy 2001, 26-27.)
            "A vigília-szertartás első főrészének, a fényünnepségnek a
felépítése így fest: a) tűszentelés és a húsvéti gyertya előkészítése, b)
bevonulás a templomba a húsvéti gyertyával, c) húsvéti örömének, d)
feltámadási körmenet az Oltáriszentséggel a templomon kívül, a világ
nyilvánossága előtt.
            A körmenethez liturgikus kiindulásként több minden adva van: a)
a nagycsütörtöki esti misében konszekrált és monstranciában szentségimádásra
kitett ostya, a húsvéti misztérium egységének és folyamatosságának eleme
(amelyet talán imádás céljából nagypénteken a szent sírra is kitettek, és
esetleg éppen onnan vesznek most fel), b) a húsvéti gyertya, a feltámadott
Krisztus szimbóluma, c) a húsvéti gyertyáról meggyújtott körmeneti gyertya
minden hívő kezében.
            A körmenetet mint a vigília részét (amely után igeliturgia
következik) nyilván nem szentségi áldással kellene befejezni, hanem pl. egy
húsvéti könyörgéssel."

            Közvetlen tennivalók

            Ahhoz, hogy valami újítás, módosítás az egyháziasság és a
liturgia szellemének megfelelően történjék, a püspökök engedélyező és
bátorító kezdeményezésére lenne szükség.
            Ezt megelőzhetné egy vitafórum a MALEZI keretében.
            Jó lenne az engedélyezett kísérletezéshez ideiglenes liturgikus
és lelkipásztori segédeszközöket közzétenni.
            A kísérleti ünneplések tanulságai alapján minél hamarabb össze
kellene állítani a szertartáskönyvet. Ez most már gyorsabban megtörténhetne,
mint a felnőttek katekumenátusával.

            Epilógus

            A hívek mekkora ellenállásától kell félnünk? Talán az, amit
legijesztőbb liturgikus élményemként őrzök emlékezetemben, megsejteti a
választ.
            40-50 évvel ezelőtt a flamand katolikusok nem voltak kevésbé
hagyományőrzők (és egyben maradiak is), mint a magyarok. Tisztelem és
szeretem őket; újmisésként az ő vendégük voltam.
            1970-ben egy brüsszeli flamand káplán, más Leuvenben élő
külföldiekkel együtt, meghívott nagycsütörtökre a plébániájára, hogy
"tanúságot tegyünk saját népünk egyházáról". A mise a templom alatti
teremben volt; a közösség tagjai, főleg az érett középkor képviselői,
négyszemélyes asztalok körül (egész idő alatt) ültek. Mi az elnöki
asztalnál, teljes civilben. Egyetlen szentírási szakaszként a
János-evangéliumból a Nikodémus-elbeszélést (3. fej.) olvasták. Az
eucharisztikus imát a káplán rögtönözte. Még mise előtt azt ajánlotta, hogy
koncelebráljunk: ő konszekrálja a kenyeret, én a bort; természetesen
elhárítottam, mondván, hogy így egyikünk sem konszekrálna. Számomra az
egészben ez az ajánlat volt a leginkább ijesztő elem. Mostani témánkhoz a
tanulságot abban látom: az embereket idővel és szívós kitartással a legjobb,
legszebb és a legfonákabb, legbutább ügyeknek egyaránt meg lehet nyerni. Ha
a lelkipásztorok meggyőződnek arról, hogy nem a "feltámadási körmenet" a
lényeges, hanem a "húsvéti virrasztás" a maga négyrészes liturgiájával,
benne a feltámadási körmenettel is, akkor (egyáltalán nem végzetes
ellenállás és lemorzsolódás után) a közösség elég hamar felcsatlakozik
hozzájuk.

---

From: "Füzes Ádám" <[email-masked]>
Date: Sun, 27 Apr 2003 17:02:52 +0200

Kedves Ferenc Atya és Listatársak!

A levélben fölvetett ötlettel szemben (körmenet a tűzszentelés vagy Exultet
után) magam egy kicsit konzervatív vagyok. Számomra az eszményt nem a
meglévő vigília megbontása jelentené. Annak van egy dinamikája:
tűzszentelés, a pap csöndes bevonulása a gyertyával, egyre növő
megilletődött fényesség a hívek gyertyáival, Exultet. Már világos, de még
ószövetségi virrasztás előképekkel, keresztelési oktatással (7 olvasmány),
aztán növekvő öröm: Gloria, harangok, orgona, Újszöv: szentlecke, teljesség:
alleluja, Evangélium. Keresztelés, mise (az Eukarisztia szerintem itt nem
egy ráadás csak, hanem igazi csúcs, benne a keresztrefeszíetett és feltámadt
Jézus nem csak szimbolikusan megjelenik, részünk lesz benne). Ez után jöhet
bármi: körmenet, agapé, tánc. :)

Az egész eleje felé rakni a körmenetet nem találom a dolog lényegi és belső
logikájával egyezőnek.

Továbbra is érdemes lenne róla beszélgetni, esetleg tanulmányi napot
tartani.

Üdvözlettel:

Füzes Ádám

---

From: "Tarnai Imre" <[email-masked]>
Date: Sun, 27 Apr 2003 18:40:55 +0200

Hozzászólást kér a Szerző, hát tennék egy megjegyzést.
Csodálatosan szép lehetett az intim körben a vigília az iniciációval. Annak
is csak örülni lehet, hogy nem terhelték meg a szertartást a körmenettel,
amely önmagában szép, de teljesen más jellegű istentisztelet, és nem illik
ide. Annak is örülök, hogy vannak még, akiknek fáj, hogy olyan sokan nem
tudnak (vagy nem is akarnak!) élni azzal a nagy lehetőséggel, amit a vigília
helyére-kerülése kínál.
De szerény véleményem szerint nem illett a bevezetőben leírt szép eseménybe
a gyertyás bevonulást kísérő ének sem. Úgy gondolom, nem szabad félni a
csendektől. Egyik legszebb mozzanata a vigíliának a méltóságteljes, mély
csendben történő bevonulás a sötét templomba a húsvéti gyertyával, amely
csendet csak a három "Lumen Christi" töri meg az egyre jobban kibontakozó
világosságot kísérve, és amelyet az Exsultet kirobbanó örömteli dallama
követ, mint első ünnepélyes ének.
Ezen okból nem tudok lelkesedni azért a megoldásért sem, amikor a körmenetet
a tűzszentelés után "beépítik" a római rítus folyamába. Ennél még az is
jobb, ha a körmenetet a hagyományos módon önállóan szombaton délután
megtartják a "hagyományokat" keresők kedvéért, és ettől függetlenül végzik
el este/éjjel/hajnalban a teljesen más jellegű vigíliát. Ez esetben "csak"
időpont-keveredés esete áll fenn, dehát ez fennáll a tűzszentelés utáni
megoldás esetében is, és különben is két egymástól független ügyről van szó.
Nagyon "kényszermegoldásnak" érzem a körmenetet - csak azért, hogy
"megmentsük" - a vigila-szertartás részévé tenni, ami alapvetően keresztségi
liturgiaként aktualizálja a feltámadást.
Mi itt újabban a vasárnapi szentmise előtt végezzük a körmenetet, az éjjeli
szertartás "látogatottságát" pedig részben az is biztosítja, hogy akkor van
az elsőáldozás, mint a csecsemőkorban kiszolgáltatott keresztség befejezése
(Parsch Piusz ötlete!).

Arra a kérdésre, hogy van-e értelme a két évvel ezelőttiek újra idézésének,
a magam részéről harsány igen-nel felelnék!
Tarnai Imre

----- Original Message -----
From: Liturgia Adminisztrátor <[email-masked]>
To: Liturgikus levelezőlista <[email-masked]>
Sent: Saturday, April 26, 2003 10:49 PM
Subject: [Liturgia] Nagy Ferenc SJ levele

> _______________________________________________
> Liturgia levelező lista
> Információ, fel- és leiratkozás: www.liturgia.hu/lista.htm

---

From: "Tarnai Imre" <[email-masked]>
Date: Wed, 30 Apr 2003 00:09:51 +0200

Félreértések elkerülése végett:
Nem beszéltünk össze!
Tarnai

----- Original Message -----
From: Füzes Ádám <[email-masked]>
To: Liturgikus levelezőlista <[email-masked]>
Sent: Sunday, April 27, 2003 5:02 PM
Subject: Re: [Liturgia] Nagy Ferenc SJ levele

Üdvözlettel:

Füzes Ádám