Subject: [Liturgia] ELOADAS 4: A liturgia mint dialogus

From: Magyar Liturgikus és Egyházzenei Intézet <[email-masked]>
Date: Wed, 13 Nov 2002 12:03:47 +0100

MALEZI Egyetemi templomi liturgikus előadások 4.
2002. november 28.
****************************************************************
4. Isten párbeszédet kezdeményezett az emberekkel - A liturgia, mint
dialógus

Előadó: Káposztássy Béla, MALEZI

Előző alkalommal: pászka misztériumról halottunk, hogy a közösség a
liturgiában a pászka eseményt ünnepli, hogy az üdvtörténet megszabadító
eseménye a liturgiában hatékonyan jelenvalóvá lesz. Úgy tűnhet, mintha az
ezen misztériummal való találkozás csak az egyes ünneplőket érintené.
Valójában azonban a liturgia lényegileg dialogikus történés, Isten és az
ember közötti párbeszéd történése. A emberek egymás közötti dialógusa.  Az
embereket Istennel és egymással a Szentlélek köti össze. Így a liturgia a
Lélekben történik.

Dialógus Isten és ember között

A dialógus nem pusztán szavakkal történik, hanem cselekvés által is: Isten
cselekszik és az emberek cselekszenek.
Isten szolgál az embereknek- nem az ember szolgálata az első
        Egy az istentisztelettel kapcsolatban hagyományosan fennálló
egyoldalúságot szükséges helyretennünk:
        > sok katolikus úgy gondolja, hogy a liturgia szolgálatát elsősorban
mi végezzük, és egy olyan köteles szolgálatról van szó, amivel az Istennek
tartozunk. ("A hét 168 órából, amit Isten ad nekünk egy héten, egy óra talán
nem olyan sok, amit Reá szánhatunk!"- köteles szolgálat, tartozunk vele
Istennek)
            egyoldalú bemutatása a liturgiának, mint köteles kultusz,
"tiszteletnyilvánítás", "hódolat", amivel Istennek tartozunk
            "Egy jó katolikusnak vasárnap el kell mennie misére."

A liturgia vertikális dimenziója

A liturgia Istennek az emberek javára végzett szolgálata.

Isten kezdeményezte az ember egész-ségét, üdvösségét: ő cselekszik előbb:
teremtés, Ábrahám meghívása, Izrael megszabadítása, Krisztus megtestesülése
és a megváltás mind az Ő kezdeményezésére születik.
(1 Ján 4,10. 19.) "Nem abban áll a szeretet, hogy mi szeretjük Istent, hanem
hogy ő szeretet minket, és elküldte a Fiát bűneinkért engesztelésül.(..)
Azért szeretjük az Istent, mert Ő előbb szeretett minket. "

Ez megmutatkozik a liturgiában is
> gyülekezet, közösség, Isten hívta egybe, Isten szabadító tette áll az első
helyen: ekklesia akiket Isten kihívott a világból és összegyűjtött
> Isten szól az Ige hirdetésekor ("Ez az Isten igéje.")
> Isten a keresztségben a gyermekség lelkét adja: "Abba!" Róm 8, 15 az
Egyház Isten elénk siető cselekvésére bízza magát
> Szentmise: a közösség a szentmiseáldozatban magához veszi Krisztus Testét.
Ezek Jézus élet-átadásának, önátadásának jelei, amely test értünk és
mindenkiért odaadatott, ill. amely szent vér értünk kiontatott, amelyek
által isteni életét önti belénk
> a többi szentségben Isten segítő kiengesztelő megújító, megszentelő
kegyelmi működésében részesülhetünk életünk során és meghalásunkkor is
Elsődlegesen: Isten cselekszik az emberért

katabaszisz: a liturgia leszálló irányultsága, megerősít, felemel, kibékít,
bátorít, összehoz, egymáshoz vezet, elmélyíti a bensőséges egységet, így
építi Isten az Egyházat

A liturgiában az emberek szolgálnak az Istennek

Isten szolgálatára történő válasz
            > az ember válasza a felé forduló, őt meghívó, felemelő Istennek
            > a legtermészetesebb válasz Isten kezdeményezésére
kegyelmének hálatelt elfogadásával
            > hagyom, és megengedem, hogy az istentisztelet megtörténjék
velem, hasson rám, megragadjon,
            > teret hozok létre, helyet teremtek Isten kegyelmének
            > a léleknek ez a nyitottsága a hit
szavakkal és tettekkel
            a hit testet ölt, és formát talál az istentiszteletben,
válaszadásunk alapformái:
            > hallgatom és befogadom Isten igéjét
            > dicséret és hálaadás: "jónak mondom Isten tetteit"
             > kérés, könyörgés
             > adományok odavitele, ön-átadás az élet és a liturgia
egysége, - perselyezés
            > bűnbánattartás, bűnösségünk megvallása

A liturgia Isten és ember dialógusa

mint kölcsönös önátadás: mélységes kicserélési folyamat: Isten dicsőítése,
az ember megszentelése
a cselekvés egységében a cselekmények organikus egysége, átgondolt
megkomponált egység, nyitottság a befogadásra- fölszálló imádság
E szent játékban  az egyes elemek mind más hangsúllyal bírnak, Isten
cselekszik ,az emberek cselekszenek
a "liturgia" szóban összefoglaltan   leiturgeia: a népért végzett szolgálat,
Isten előtt végzett szolgálat

. az emberek közötti kommunikációba ágyazottan ..

A liturgia horizontális dimenziója
emberi kommunikáció- a liturgiánk jellemzője: összejövés, üdvözlés, olvasás,
hallgatás, éneklés, imádkozás, odavitel, együttműködés egymással is
            ez a különbség az Egyház nyilvános istentisztelete és a privát
istentisztelet között: az Egyház istentiszteletében a gyülekezet, a közösség
a közvetítő közeg, a "médium", amelyen az isten-és ember közti dialógus
végbemegy
            az isteni és emberi egymásbanlevése: az egész üdvtörténet
folytatódik a közösségi imádságban,

a köszöntésben- válaszban: az isteni áldás kölcsönös ígérete
                        az olvasmányban- az élő Isten szava, az Isten igéje
                        a válaszos énekben- közös hitbeli megerősítése a
hallottaknak
                        az elöljáró imádságában- az egész közösség nevében
fohászkodik, Amen-nel való megerősítés.
                        az eucharisztikus adományokban- Isten szeretetét
közvetítik
                        más jelszerű cselekményekben- a kegyelmet közvetítik
különböző formában
                        emberi kommunikáció-különböző szolgálatok
együttműködése

Krisztus által a Szentlélekben

            Krisztus-az egyetlen közvetítő: "Egy az Isten és egy a közvetítő
Isten és az emberek között" 1 Tim 2,5 "a mi Urunk Jézus Krisztus által"

            A Lélek-az egység köteléke  " a Lélekben" történik, a Lélekben
megújult eggyé vált közösség.

Káposztássy Béla
MALEZI
[email-masked]