Subject: [Liturgia] Nagyböjti orgonajáték

From: Kosóczki Tamás <[email-masked]>
Date: Sat, 28 Feb 2004 21:23:40 +0100

Kedves Listatagok!

Most hogy így a nagybőjti liturgikus orgonajáték többszörösen szóba került,
gondoltam, pár szót én is hozzászólok.

Szerintem, nem árt az, ha visszafogjuk az orgonálást nagybőjtben, (és adventben is!).
Én a magam részéről, mikor e szent idők beköszöntenek, kizárólag akkor orgonálok
a népének rövid bejátszásán és az ének kíséretén kívül, mikor ünnep, (dec.8., márc 19.,  25. ) van.
(Barátaimnak javasoltam is, hogy a hamvazószerda előtti keddet "orgonahagyó" keddnek hívjuk a jövőben :-)
Így nagybőjtben és adventben nálunk az orgonazenei áhítat is elmarad, jelezvén az időszak jellegét.

Azt mondta az elődöm mindig, hogy ha hiányzik a nagybőjtben (és adventben)
az orgonaszó, annál örömtelibb lesz, amikor a karácsonyi éjféli misén, illetve a nagyszombati
vigíliában megszólal ünnepélyesen az orgona, és az utóbbiban az allelúja.
Teljesen igaza van. A nagybőjti misékben bevonulásra általában megvárom, a
csengőszó után, míg a pap a főoltár elé ér, és csak akkor kezdem bejátszani az éneket, a
legrövidebben, hogy mire az ambóhoz ér addigra Ő is együtt énekelhesse a hívekkel a kezdőéneket.
Azzal a pár másodperces csenddel is nagy hatást lehet elérni! (Nyilván első alkalommal azt 
hiszik a hívek, hogy nincs kántor. De később megszokják.)
Áldozáskor úgyszintén, amikor elindul a pap áldoztatni, csak akkor kezdem
bejátszani az éneket.
És mikor az áldoztatás véget ér, akkor már nem kezdek el újabb versszakot.
Így hosszabb lesz a szent csend is.
Hallottam olyan gyakorlatot is, hogy a kántor az egyes áldozási versszakok közt bőjtben szüneteket tartott.
Szerintem az nem helyes, mert nagyon furcsa az hogy két vsz. közt van fél perc szünet, amikor
csak a hívek csoszogása, és a pap(ok) szavai hallatszanak: Krisztus Teste.

Lehet, hogy van sok szép bűnbánati tartalmú korálelőjáték, szép
triószonáta lassú tétel stb. amelyet zenészként tiszta szívvel sajnálok,
hogy nem lehet megszólaltatni.
De ha az egyházi rendelkezés így szól, akkor szerintem minden kántornak,
orgonaművésznek illik megtartani. (Az utóbbi kollegáknak lehet hogy nehezebb, de megéri!!!)
Tavaly advent 3. vasárnapján az orgonazenei áhítatban eljátszottam a
BWV659-es Nun komm, der Heiden Heiland korált, nagyon meghatotta az ottlévőket a szépsége.
Így talán jobban tudatosodott bennük hogy most örvendetes vasárnap van, és
ezért szólt az orgona visszafogottan a mise végén.

>Kovács Róbert írja, hogy "Nagyböjtben nem szomorkodni kell, hanem örülni!"
-Ez szép és jó. De ha a mai átlag keresztény (tempomba is eljáró) embert
megkérdezzük, hogy ugyan mondja már meg hogy milyen időszak van, nem biztos hogy rá tudja
vágni. Ha a szertartásokat visszafogjuk az alleluja és a dicsőség mellőzésével, és
bűnbánatra buzdítással, akkor nem lehet lágy vagy akár erőteljes, zenét játszani.
Legyen csend!

>Kovács Róbert Bach: "Aus tiefer Not schrei ich zu Dir"-re hivatkozik.
-Ez bizony jó és fogós példa. De nem vagyunk evangélikusok, más liturgikus
szabályaink vannak!
Az ortodoxokat se tudná senki csak úgy rábírni az orgona használatára...(gondolom.)
A darab maga gyönyörű, nagybőjti hangversenyek, áhítatok alkalmával
nyilván nagy haszonnal alkalmazható, -megfelelő ismertetés, zsoltárolvasás után- de nem a Szentmisén.
Mivel a Szentmise végén a népének után nem biztos, hogy tudatosul a
hallgatóságban "A mélységből kiáltás" hangulata.
A csend másképp (sokkal "erőteljesebben", feltűnőbben) segíti a bűnbánat, mise után
végzendő rövid áhítat felé az embert, mint az orgonaszó!!!
A világban mozogva, úgyis mindenütt ugyanúgy szól a zene. (Már ahol ezzel a jelzővel lehet illetni ami szól...)
Legalább a híveknek ezt a heti 1 órát tegyük visszafogottabbá, csendessé!

Szerintem nem árt az sem, ha az orgonista önnmagában azzal is böjtöl, amit nyilván nagyon szeret: s ez az orgonálás!
(Bár tudom, ez nem könnyű!)

Áldott Nagybőjtöt kívánva:
Kosóczki Tamás

(http://orgona.baja.hu)