Subject: [Liturgia] Elemzes: Husv. Vigilia SO

From: "Füzes Ádám" <[email-masked]>
Date: Wed, 1 May 2002 09:14:07 +0200

Kedves Kollégák!

Örömmel továbbítom ezt a cikket, mellyel új sorozat indul meg
levelezőlsitánkon. Liturgikus szövegek fordításának az elemzése. Amikor
egy-egy könyörgés, introitus szövege a Misekönyvből szöget üt az ember
fejében, lehet, hogy utánanéz, átgondolja, hogyan lehetne jobban. Ilyen
rövid és elgondolkodtató elemzések következnek majd itt.
Tanuljunk belőlük, és bátorodjunk magunk is hasonló jók művelésére!

Üdv:

Füzes Ádám

_______________________________________________________

Húsvét Vigíliája, Super Oblata

A következő évek egyik legfontosabb liturgikus feladata a Liturgiam
Authenticam követelményei szerint új fordítások elkészítése. Amikor a latin
szövegeket és jelenlegi fordításukat egymás mellé helyezem, célom nem az
annak idején gyorsan elkészítendő szövegek öncélú kritikája, hanem az új
fordítás előkészítése, egyrészt az egyes szövegek problematikájának
megismerésére, másrészt a fordítási szempontok és elvek tisztázására.

Suscipe, quaesumus Domine, preces populi tui cum oblationibus hostiarum, ut,
paschalibus initiata mysteriis, ad aeternitatis nobis medelam, te operante,
proficiant.

A mai magyar misekönyv szerint: Kérünk, Urunk, Istenünk, fogadd el néped
könyörgését és bemutatott adományait, hogy a húsvéti misztériumokba beavatva
gyógyulást nyerjünk és eljussunk az örök életre.

A fordítás szerint mi vagyunk a húsvéti misztériumba beavatva, s azt kérjük,
hogy gyógyulást nyerjünk, eljussunk az örök életre. A nehézség azonban az,
hogy

1) A latinban nem "proficiamus" van (s ez nem is jelenthetne "eljutást"),
hanem "proficiant". Kik, mik "proficiant"? Továbbá:

2) Hová tűnt a fordításból a "te operante"? Továbbá:

3) Hogyan jön ki a latin szövegből az, hogy "gyógyulást" nyerjünk?

4) Miért nem azt mondja a latin, hogy "suscipe... preces... et hostias
oblatas..." hanem: "preces... cum oblationibus hostiarum"?

5) Miért "initiata"? Mivel van ez a szó egyeztetve? Nőnemű? Vagy többes szám
semleges? Akár így, akár úgy, nem vonatkozhat miránk. Olyan szót kell az
előzőekben keresni, mellyel összeköthető az "initiata".

Próbáljunk meg módszeresen eljárni a fordításban.

A mondat másik felét nézve kiindulópontunk: proficiant = valamire
használjanak, valamiként javára váljanak. Megmondja azt is, hogy miféle
javára: "ad aeternitatis medelam", tehát az örökkévalóság gyógyszeréül"
használjanak, vagyis olyan gyógyszer gyanánt, mely az örökkévalóságra
gyógyít.

De mik ezek, amik így működnek? Semmi más nem találunk erre a mondatban,
mint a hostia oblata-t. A kenyér és a bor az, amely miután a húsvéti
misztérium része lett (abba be lett avatva) orvosságul szolgál az
örökkévalóságra. Szerintem az "initiata"-t neutrum többesszámként kell
értelmezni, hogy a különnemű két hostiát egybefoglalja.

A kenyér és a bor önmaga erejéből nem tudja betölteni e funkcióját, hanem:

1) a húsvéti misztériumba bele kell merülnie, ami tartalmilag azonos azzal,
hogy Krisztus keresztáldozatának szentségi jeleivé válnak;

2) bár az eukarisztia hatása önmagában végtelen értékű, ránk nézve akkor
hatékony "gyógyszer", ha Isten kegyelméből elvégzi bennünk munkáját; ezért
kell az orationak ezt mondania: "te operante".

Végül pedig ez megmagyarázza, hogy miért kell az oblatio hostiarum mellé a
preces-t csatolni, hiszen a preces éppen arra vonatkozik, hogy a szent jelek
Isten működése folytán hatékonnyá váljanak.

Vagyis e super oblata gondolati központjában nyelvi értelemben végig az
adományok állnak (nyelvileg tehát nem mi!). A bemutatott adományok mellé
azért csatolja a könyörgést (és kéri annak elfogadását), hogy miután azok a
húsvéti misztérium részeivé váltak, Isten munkálkodásának jóvoltából fejtsék
is ki bennünk az örökkévalóságra szóló orvosló hatásukat.

Most kérem az olvasót, újból olvassa el a magyar fordítást. De hogyan
lehetne ezt a fölséges gondolatsort (nagyon fontos, hogy itt nem szeparált
gondolatforgácsokról van szó, hanem egy összefüggő, koherens
dogmatikus-liturgikus gondolatról!) magyar nyelven? Íme, egy kísérlet:

"Fogadd el, Urunk, néped könyörgéseit is az adományok felajánlásával együtt,
hogy miután azok a húsvéti misztériumok részévé lesznek,
számunkra, a te működésed révén,
az örökkévalóságra segítő gyógyszerré váljanak."

Tanulságos Szunyogh Xavér Ferenc egykori kiváló Missaléjának fordítása is.
Ugyan egy-két megoldása javítható, ő alapvetően jól értette a szöveget:
"Urunk, kérünk, fogadd néped könyörgéseit az áldozati adományok
felajánlásával együtt, hogy a húsvéti misztériumok által megszentelve
segítségeddel nekünk orvosságul szolgáljanak az örök életre." (A nehéz
initata-t fordítja így: "megszentelve", világosan az adományokra
vonatkoztatva a szót!)

Persze a szöveg első olvasásra nagyon tömör. De ha lassan, részenként
olvassuk, akkor minden szó kivilágosodik (amint erre szükség is van, ha a
gondolatot tényleg ki akarjuk mondani), amellett és sajátos gondolatritmust
is megvalósítanak.

Dobszay László

---

From: Fülöp Ákos <[email-masked]>
Date: Wed, 1 May 2002 13:41:30 +0200

Érdekesek az elemzések.
Két dolgot sajnálok:
Egyik alapjában, hogy a hivatkozott Liturgiam Authenticam dokumentumra úgy
hivatkozik
Dobszay László, hogy gyakorlatilag nem hozzáférhető. Jó lenne valamilyen
elérhetőséget megjelölni.
A másik gondom, hogy Dobszay úr a jelenlegi liturgiával ugencsak hadilábon
áll. Esz sok helyről kiderült.

Fulop Akos RM
Kobanyai Szent Csalad Plebania
H-1103 Budapest Kada utca 25
tel.: 1/260-7905   mobil: 30/954-5083
email: [email-masked]
----- Original Message -----
From: Füzes Ádám <[email-masked]>
To: Liturgikus levelezőlista <[email-masked]>
Sent: Wednesday, May 01, 2002 9:14 AM
Subject: [Liturgia] Elemzes: Husv. Vigilia SO

---

From: Salamon László <[email-masked]>
Date: Wed, 1 May 2002 19:17:25 +0200

Kedves Ákos atya!
Dobszay tanár úr elsőként írt a Liturgiam Authenticam rendelkezésről, az Új
Emberben gondolom olvastad. Nem külön postán kapta, hanem volt fáradtsága
utánna nézni. Magyarul 2001-ben jelent meg a Római Dokumentumok sorozatban
XVIII. szám alatt, kiadta a Szent István Társulat. Ha még nincs meg érdemes
beszerezni és jól áttanulmányozni.
A másik: hogyha egy kicsit mi papok végre félre tennénk az elfogultságunkat,
és a lényegre, a tartalomra koncentrálnánk, meglepődve tapasztalnánk, hogy
Dobszay tanár úr egyáltalán nem áll hadilábon a jelenlegi liturgiával. Ennek
megértéséhez persze vállalni kellene a fáradságos tanulmányozás és kutatás
terhét, amit pl megkezdhetnél/ megkezdhetnénk a nemrég megjelent: A Liturgia
Szelleme c. könyvvel, Joseph Ratzinger bíboros úr tollából. S ha jobban
beleolvasol/ beleolvasunk érdekes párhuzamokra, szellemi azonosságra lelünk
Dobszay tanár úr cikkeivel. Már pedig azt csak nem állíthatjuk, hogy hittani
kongregáció prefektusa hadilábon állna a jelenlegi liturgiával!
Elnézést a malíciózus hangnemért, nem akarok senkit megbántani, csak
hangsúlyoznám: több objektivitást, és szellemi tartalomra figyelést! (És
legalább olyan elszánt kutatást, tanulmányozást, mint ami a Tanár úrról
kiderült, való igaz: sok helyről!)
Salamon László
a szegedi szeminárium ritus tanára

---

From: Fülöp Ákos <[email-masked]>
Date: Wed, 1 May 2002 21:46:56 +0200

----- Original Message -----
From: Salamon László <[email-masked]>
To: Fülöp Ákos <[email-masked]>; Liturgikus levelezőlista
<[email-masked]>
Sent: Wednesday, May 01, 2002 7:17 PM
Subject: Re: [Liturgia] Elemzes: Husv. Vigilia SO

Dobszay Tanár úrral volt szerencsém Krisztinás koronmban beszélgetni,
azonkívül olvastam az Új emberben megjelent
cikkeit. Olvastam az Liturgicam Autenticam dokumentummal kapcsolatos cikkét.
Akkor kerestem is,
a vatikáni honlapon csak latinul találtam meg. utánakérdeztem, a magyar
fordítás még nem volt meg.
Azóta semmilyen fórumon nem hallottam a megjelenéséről, a püspöki kar
szerverén sincs rajta.

Krisztinás koromban például a munkatársa, Szendrei Janka által vezetett
kórus
virágvasárnapon csak a Máté passiót volt hajlandó énekelni, hiába van a
liturgikus könyvekben
a megfelelő év szerinti passió. Megkérdezem tőle, mikor készül el ajelenleg
hivatalos zsolozsma énekes változata,
erre azt mondta, hogy nem is fog, mert használhatatlan.
Szerintem ezek azt mutatják, hogy nem igazán fogadja el a mai liturgiát.
Tudom, hogy Dobszay tanár úr sokat tesz az egyházi zenéért, de egy kicsit
egyoldalú.

A Ratzinger cikkről hallottam, de az olyan helyen jelent meg, amely nem
általánosan ismert folyóírat, így
kevesen szereznek róla tudomást, nekem sincs meg,
egyik munkatársam emlegette, de végül is nem adta oda.
Tudom, úgy áll a helyzet, hogy Dobszay tanár utrat nem szavbad kritizálni,
őt mindent tökéletesen végez.
Úgyhogy tartózkodni fogok a véleménynyilvánítástól.

Fulop Akos RM

---

From: Káposztássy Béla <[email-masked]>
Date: Tue, 07 May 2002 11:09:36 +0200

----- Original Message -----
From: Salamon László
To: Fülöp Ákos ; Liturgikus levelezőlista
Sent: Wednesday, May 01, 2002 7:17 PM
Subject: Re: [Liturgia] Elemzes: Husv. Vigilia SO

Már pedig azt csak nem állíthatjuk, hogy hittani

Kedves Ákos! Kedves László!

   Tőlem kaptatok tegnap egy valószínűleg olvashatatlan emilt.  Az általatok
említett kérdéshez szerettem volna egy tanulmányból egy részletes
tartalmi-összefoglalót csatolt fájlban elküldeni.
A gép viszont túl nagynak találta, és visszadobta.Így most csak egy
részletet közlök belőle, és később a többit.
    Azt azért a vitához csendesen megjegyzem, hogy egy lelkipásztori életben
erősen igénybe vett papnak lényegesen kevesebb lehetősége van naprakészen
elmélyülni a liturgikus élet eseményeiben, mélységeiben mint mondjuk annak,
akit a liturgia tanítása vesz -egyébként semmivel sem kevésbé- igénybe. Ezt
azóta tudom, mióta megadatik az a luxus, hogy hivatalból is a liturgiát
érintő tanulmányokkal, szövegekkel, fordításokkal "kell" foglalkoznom.
Összehasonlíthatatlanul több a liturgiát érintő információ elér, mint
korábban ott lent a végeken, falusi plébánosként.
      Az itt idézendő cikk szövegével sokban egyetértek.  A szerző szerint
nem a hittani kongregáció prefektusával van a baj, nem is az elmélyült
figyelemmel, hanem azzal, hogy Ratzinger néha múltbamerengő gondolatait
olyanok is a zászlójukra tűzik, akik a saját elefántcsonttoronyépítő
elméleteikhez használják fel az egyház liturgiájáért és hitbeli egységéért
egyre inkább aggódó bíboros szavait.
    A Ratzinger által is képviselt a cikk által szerintem józanul kritizált
és továbbvitt gondolatok csak akkor lehetnek közkinccsé, ha lelkipásztori
türelemmel, adott esetben kompromisszumok meghozatalával, lassú értékátadó
munkával visszük közel az emberekhez. És ebben a harcias hangnem szerintem
sokszor nem célravezető.

Íme a szöveg részlete (vázlatos tartalmi összefoglalás, a teljes cikk
szövegének összefoglalását a későbbiekben részletekben megküldöm, a kritikus
folytatás igen érdekes szempontokat vet majd fel ):

    "A zsinaton talán szűk egy százalékos volt a nem szavazatok aránya, a
megvalósítás idején aztán előbb kisebb csoportosulások részéről volt
ellenkezés, aztán ez egyre erősebb lett, végül már Rómában is visszhangozni
kezdtek,
      Helmut Kraetzl bécsi segédppk: "A liturgikus reform kritizálói egyre
inkább hivatalosan is megerősítve érzik magukat," A bírálók Ratzinger
bíborosra hivatkoznak, tőle származna az a különben írásban általunk fel nem
lelt fordulat is, a "reform reformja" amelyet a liturgikus reform széleskörű
visszafordítása értelmében értenek, kritikájukban egészen a tridenti mise
minden jellemzőjével együtt való visszaállításáig elmenve.

Úton az egydimenziós liturgia felé?

    Világos, hogy a megújítás jövője egyrészt az eddigi reform szellemében
lehetséges, másrészről viszont hallhatók az említett hangok, Ennek a
kritikának az érveit Ratzinger bíboros írásai alapján megvizsgáljuk, mert a
szélsőségesek, rá, e kompetens teológusra és befolyásos egyházi emberre
hivatkoznak .
    Fiatal zsinati teológusként Ratzinger egyértelműen üdvözli a SC-t és a
reformot,
A reform előrehaladtával azonban egyre kritikusabbá lesz, vörös fonálként
észlelhető nála a gondolat: a liturgiában egyfajta aggodalomra okot adó új
irányvonalat lát, miszerint a liturgia olyan közösségi alkalom lenne, mely
által a közösség egyre inkább közösséggé válik, és magát közösségként éli
meg. Így a liturgia valójában egyfajta partivá válik.
    Eltűnni látszanak szerinte a kommersz és a liturgia, a Geselligkeit és a
liturgia közti különbségek, mindent felülír a közösségi karakter
kihangsúlyozása,
az önmagába záródó közösség megközelíthetetlené lesz, és a szentháromságos
dinamikát többé nem észleli,
a mai egyházi krízis oka messzemenőleg a liturgia szétesésére vezethető
vissza, amiben a közösség hovatovább olyan mértékben csak önmagát ünnepli,
hogy az már értelmetlenné válik, hisz mindezt úgy teszi, etsi Deus non
daretur.
    Ratzinger bíboros tehát egy olyan felfogás ellen lép fel, mely kizárólag
a liturgia emberek közti kommunikációjának területére figyel, így félő, hogy
elvész a liturgia vertikális dimenziója, az enélkül való liturgia nem tudja
adni mindazt, amit tulajdonképpen feladata lenne adni: a misztériummal való
találkozást, mely nem a mi művünk, mégis életünk eredete és forrása, és
ebből a helyzetből a liturgia önpusztítása jön létre
Ha pozitíve akarunk fogalmazni, Ratzinger az Isten és az ember a liturgián
belüli kapcsolatának helyes értelmezését szeretné biztosítva látni, valamint
a "szent" számára megadni a liturgiában az őt megillető helyet."

                                    Üdv: Béla