Subject: [Liturgia] Hozzaszolas Ilyes Zsolt es Fehervary Jako levelehez

From: Biacsi Dávid SJ <[email-masked]>
Date: Fri, 17 Jan 2003 01:58:28 +0100

Kedves Testvéreim!
 
Nagyon épültem Jákó testvér és Ilyés Zsolt levelén. Jópofa volt a történet,
hogy amikor a zsinaton a keleti püspökök elkezdtek saját liturgiákat
végezni, a többezer latin szertartású atya szembesült azzal, hogy híveik
nagyjából annyit értenek a latin liturgiából, mint ők pl. a magyarból :)
Szeretnék engedelmetekkel ismét néhány megjegyzést tenni.
 
1. "Nincs példa más egyházakban sem, hogy egyszerre használja egy régebbi és
egy alaposan megreformált rítusát." Ezzel szemben:
 
1.A 1984. október 3., "Quattuor abhinc annos", Istentiszteleti és Szentségi
Kongregáció: az ordinárius engedélyezheti személyek számára a szentmise
1962-es ordó szerinti ünneplését. 1988. július 2., "Ecclesia Dei" motu
proprio: "...mindenütt mutassanak tiszteletet mindazok érzelmei iránt, akik
a latin liturgikus hagyományhoz ragaszkodnak, az Apostoli Szentszék által a
Római misekönyv 1962-es tipikus kiadásának használatával kapcsolatban
korábban már kiadott utasítások **széleskörű** és **nagylelkű**
alkalmazásával."
 
1.B A szír-malabár részegyház (három és fél millióan vannak) kelet-szír
liturgiája az 1599-es diamperi zsinat óta meglehetősen latinizálódott (római
liturgikus ruhák, az Addai és Mari-anafora megtoldása az Alapítás szavaival,
a Teodor- és a Nestorius-anaforák elhagyása, az egyes imák elhelyezése a
szentmisében, a latin egyház szentségi rendjének bevezetése stb.). 1934-ben
XI. Pius pápa megkezdte az eredeti (azóta kihalt) malabár keleti szír
liturgia visszaállítását (ugyanis az 1653-1655-ben a római pápától
elszakadtak nyugati szír liturgiát kezdtek használni). Az 1962-ben
bevezetett, majd új formájában 1985-ben a Keleti Kongregáció által
megerősített és 1986. február 9-én "visszaállított" keleti szír liturgia
erős ellenállást váltott ki. (Éppen ezért az 1989-es misekönyv már rengeteg
választási lehetőséget kínál.) A papok többsége a "latinizált" 1968-as ordó
szerint misézik, "indiai" módon, azaz, szembemiséző oltárnál. Az 1998.
november 3-14. közötti kochi zsinat engedélyezte a szentmise "jelenlegi"
különböző módon történő végzésének folytatását.
 
2. "Volt-e példa Egyházunkban arra, hogy többféle rítus is érvényben
legyen?" Én éppen csak ezt látom; szerintem mindig is többféle rítus volt
érvényben az egyházban:
 
2.A A tridenti zsinat is érvényben hagyta a kétszázévesnél régebbi rítusokat
(emlékezetből: lyoni, mozarab, karmelita, domonkos, ciszterci,
premontrei...). 
 
2.B Bár az egész római egyház számára a latint tette liturgikus nyelvvé
(rendben, a kyrie és a pápa által celebrált mise evangéliuma megmaradt
görögnek), 1631-ben VIII. Orbán pápa jóváhagyására az utódai rendszeresen
kiadták a Római misekönyvet "szláv nyelven, glagolita betűkkel", a
zsolozsmáskönyvvel stb. együtt, Dalmácia (és Bar=Antivari) egyházmegyéinek
szláv lakosai számára. Azaz, ezekben az egyházmegyékben ószlávul is
végezhető volt a tridenti liturgia. Tudni kell, hogy a nyelv ószláv, tehát
nem horvát, és az írás glagolita, ami már akkor kizárólag a liturgiában élt,
hasonlóan a mai káldeusokhoz, akik az életben arab, a liturgiában viszont
szír írást használnak. Azaz, a horvát nép nem nyert többet a glagolita
írással írt, ószláv nyelven végzett liturgiával, mint az olasz a latin
betűkkel írt, latinul végzett liturgiával. (Máshova tartozik, de érdekesség,
hogy a körösi [Križevci] egyházmegyében, illetve a macedóniai apostoli
exarchátusban továbbra is holt nyelven, ószlávul végzik a bizánci
liturgiát.) Vissza a kérdéshez, ez ugyan nem többféle rítus létét
bizonyítja, ám adalék az általában kizárólag latinnak ismert tridenti
liturgiához.
 
3. "Megtehetné-e az Egyház, hogy radikálisan betiltsa a zsinat előtti
gyakorlatot?"
 
3.A Duraisamy Simon Lourdusamy bíboros, a Keleti Kongregáció prefektusa egy
1987-es (vagy 1988-as) dokumentumban írta: "...minden liturgikus
törvényhozás irányadó lelkipásztori normája a hívek java, a bonum fidelium".
Azt hiszem, nem zsinat előtti gyakorlat, hogy egy részegyházon belül több
rítus él (személyhez és/vagy helyhez kötötten), és 1984 óta, az 1962-es
misekönyv újbóli engedélyezése óta (és különösen 1988 óta, a zaire-i "rítus"
jóváhagyása óta) ismét több rítus él a római egyházban is.
3.B Talán ismét nem közvetlenül kapcsolódik ide, de a Római misekönyv
vernakuláris tipikus kiadásai is többé-kevésbé különböznek egymástól, pl.
svájci kánonok, a ferencesek saját eukarisztikus imája, az egyes
egyházmegyék és szerzetesrendek saját miséi, amelyek nem találhatók meg a
római misekönyvben; rubrikákat érintő változtatások, pl. a magyar(országi)
Római misekönyv csak lábjegyzetben hozza, hogy a MKPK határozata szerint
mikor kell ülni, állni és térdelni a szentmisén; az amerikai explicite
tartalmazza, hogy pl. a Miatyánk alatt a hívők is orante állásban állnak, a
Római misekönyvről Zaire egyházmegyéi számára (na megint visszatértem
hozzájuk:) nem is beszélve.
 
4. "Miért marad meg viszont a mai napig Bizáncban a görög liturgikus
nyelvként? Mert mai napig görögül beszélnek ott." Igen, de újgörögül, és nem
koiné dialektusban/nyelven. Emlékezetes, hogy tavaly augusztusban Kilkiszion
püspöke, Aposztolosz, a II. Vatikánumtól ihletve, újgörögre lefordította és
ezen a nyelven végezte Aranyszájú Szent János liturgiáját, erre 31 hívő
"feljelentette" a Szent Szinódusnak, aki a kétezeréves liturgikus nyelv
mellett foglalt állást, mire Aposztolosz püspök engedelmeskedett.
 
5. "Mi is volt a zsinat állásfoglalása, szándéka a latin nyelv és népnyelvek
kapcsán?" Azt hiszem, ezt eléggé tárgyalták már minden rendű és rangú
liturgusok: a Sacrosanctum Concilium a latin nyelv mellett engedélyezte a
népnyelv használatát is -- aztán a folyamat túllépett önmagán, és --
helyesen -- ismét a hívő nép hitérzéke jutott érvényre.
 
6. ~Nem beszélhetünk a római rítus opcióról a zaire-i és a tridenti rítus
kapcsán.~ -- Hoyos bíboros (és más püspökök is) nemrégiben miséztek tridenti
rítus szerint is -- megengedetten; legalább az ő részükről ez opció volt.
Abban, azt hiszem, egyetértünk, hogy a tridenti rítus szerint misézők (FSSP)
lelkiismereti okokból nem miséznek vatikáni rítus szerint. Azonban a
Colorado Springs-i hívő nép **opciója**, hogy vasárnap "tridenti" vagy
"vatikáni" misére megy a székesegyházba (!), teljesen megengedetten. Nem
tudom, hogy a zaire-i misekönyv használata Kongón kívül engedélyezett-e
(amint pl. a Római misekönyv magyar kiadása a határon túli egyházmegyékben,
vagy a magyar plébániákon). Azt sem tudom, hogy egy "átlag" kongói papnak
van-e fakultása mind a zaire-i, mind a római rítus szerinti misézésre
francia nyelven. Az ambrozián liturgia külön rítus a római egyházban, ezzel
szemben úgy tűnik számomra, hogy a zaire-i "rítus" de iure nem külön rítus
(még ha de facto az is), hanem a vernakuláris misekönyv zaire-i (ma már
kongói) tipikus kiadása -- ezekről a 3.B pontban már beszéltem.
 
7. A római pápa a Nyugat pátriárkájaként római rítusú, de azt hiszem, hogy
az egyetemes Egyház fejeként "rítusok felett áll", bár ez talán nem jogi
kategória. Miklósházy püspök atyánk is, azt hiszem, azért birítusú, mert a
Kárpát-medencén kívüli magyar katolikusság is részben latin, részben görög
rítusú (igen, vannak örmény katolikus rítusú magyarok is; hajrá,
Szamosújvár). P. Generális évtizedekig Bejrútban tanított, klasszikus
örménnyel foglalkozott, magától értetődő volt, hogy örmény rítusú (is) lesz
-- aztán, gondolom, ennyire a szívéhez nőtt. P. Benedicty Róbert SJ, "előző
életében" az ELTE bizantinológus professzora, magától értetődően vette fel a
maronita rítust, mert szociális antropológiai kutatásokat kezdett egy
libanoni faluban. Ebben, azt hiszem, egyetértünk Jákó testvérrel, hiszen ez
a felsorolás csak annak a kijelentésnek az ismételt cáfolata kívánt lenni,
miszerint úgy kellene ünnepelni a liturgiát, mint Róma püspöke. Nem is
beszélve arról, hogy a tridenti liturgia szerint a szentatya még a
püspököktől is eltérően misézett: a latin mellett görögül is felolvasta az
evangéliumot, az elevációkor jobbra és balra körbemutatta az átváltoztatott
testet, a trónusán ülve részesült a szent testből, és szívócsővel vette
magához a szent vért. Arra már nem emlékszem, hogy az átváltoztatáshoz
használt kenyér és bor liturgikus kóstolása mikor szűnt meg; talán a
Tridentinum előtt. Sajnos előbújik belőlem a kisördög, amikor papot úgy
látok misézni, hogy átváltoztatás után körbemutatja imádásra a szentostyát.
Hát ez régen csak a pápa privilégiuma volt! O, tempora... :)
 
8. ~Eukarisztia mint liturgikus vonzódásunk kielégítésének a helye...~ Hát
igen, nagyvárosban kötődhetek egy másik plébániához, egy másik
templomigazgatósághoz, annak közössége miatt, annak liturgiája miatt, annak
nyelve miatt (pl. budapesti angol mise, torontói magyar plébánia).
Kötődhetek liturgikus vonzalmam miatt (pl. budapesti Orlay utcai örmény
templom, tridenti mise, "afrikai" zenés-táncos mise zaire-i vagy vatikáni
ordó szerint). Alakulhatunk-e kisközösségeké liturgikus
preferenciánk/opciónk alapján? Szerintem igen. Válhatunk-e magától
értetődően birituális közösséggé? -- ez már rázósabb téma, de gondoljunk
bele, a környékünkön rengeteg a vegyes rítusú házasság (és iskolánkban a
vegyes rítusú osztály). Abban az osztályban, amelyikben hittant tanítok, az
egyik hónapban római, a másik hónapban bizánci liturgián vettünk részt, két
hittanórán pedig egy FSSP-s tridenti misét néztünk és elemeztünk végig. Az
az elv, hogy mindenki saját rítusa szerint vegyen részt a liturgiában. De ha
a közösségem/imacsoportom vegyes rítusú, miért ne dönthetnénk a közös
örökség mellett? A jó közösség -- tanúságtevő és hithirdető közösség --
kialakulásának élettana már nem liturgikus kérdés, ehhez egyáltalán nem
értek. De talán a szép, közös liturgia, ahol a szívek egy hullámhosszon
dobbannak, elmélyítheti a jó közösséget.
 
9. Nem tartozik ide, de néha elgondolkozom azon, amit, ha jól emlékszem,
Bulányi atya egy könyvében olvastam: az ősegyházban, ha szükség volt a
püspökre, mert mondjuk, diakónust kellett szentelni, elmentek a
kovácsműhelybe, és szóltak a kovácsnak, mert ő volt a püspök, jöjjön ki az
üllő mellől, mosakodjon meg, öltözzön fel, és szenteljen. Davidekék és a
többi klandesztin cseh és szlovák püspök sem csinálhatta sokkal másképpen.
Vagy a kínai hitvalló egyház a föld alatt. "Vasárnap, püspökkel egységben
ünnepelt szentmise." Igen, a szentmise, Krisztus áldozata köt össze a világ
más pontján élő testvéreimmel, rendtársaimmal. Ő halt meg értem és rég
elhunyt szeretteimért. És az ő teste, az egyház, sérül, ha én nem szeretek
eléggé.
 
Imáitokba ajánlom magam,
Dávid testvér
Jézus Társaságából

---

From: [email-masked]
Date: Fri, 17 Jan 2003 08:34:09 EST

Erdekessegkent emlitem, hogy varosunkban (100 ezer lakosu, a Connecticuti 
Stamford-USA) minden heten Vasarnap delben regi - Vatikan II elotti 
latinnyelvu Szentmiset mutatnak be. Nyilvan Lori puspok engedelmevel. Ime 
lehetseges anelkul, hogy szakadarokka valnank.
Az EWTN szatellitan es rovidhullamon is foghato Katolikus TV es radio naponta 
tobbszor (ismetlessel) kozvetiti felig Angol felig Latin misejet. Szinten a 
helyi (ordinary) David puspok engedelyevel, es gyakori resztvetelevel.
Geza