Subject: [Liturgia] rockkoncert

From: Decsi Bálint <[email-masked]>
Date: Sun, 7 Mar 2004 11:32:28 +0100

Kedves Mindenki!

Mindenkinek megköszönöm válaszát, hozzászólását a gitáros mise témájához, a műfajhoz. Az állandó részek problematikáját megértettem, azon leszek, hogy ennek megfelelően énekeljük mi is az eredeti szövegeket, és megismertessem a szabályokat az ismerős kórusokkal. Mivel ez a probléme összevissza 3-4 éneket érint a misén, azt hiszem, gond nélkül orvosolható.

Viszont az, hogy egy-egy hívő kimegy a gitáros mise alatt a templomból, egy sajnálatos tény, emellett elítélendő. Én sem megyek ki, ha nem tetszik a "népének" megszólalása, pedig sok akár vidéki, akár bp-i példát is tudok,  a csapnivaló zenére, vagy a liturgiával ellentétes tanítású szövegre. De a misére nem tüntetni megyünk. 
Sokkal több olyan embert ismerek, aki a gitáros énekek miatt keres fel egy templomot, mint aki emiatt nem. Többek közt ezt tapasztaltuk Rákosfalván is, a gitáros mise folyamatosan az átlagosnál emeltebb létszámmal bírt. De ezt a műfajt aki műveli, legyen tisztában a REND-del, a szabályokkal. Ezért is kérdeztem, és kaptam is válaszokat. Még egyszer köszönöm.

Több vélemény is érkezett hozzánk itt a listán, hogy némely mise már-már rockkoncertre hasonlít. Itt szeretném megjegyezni, az alábbit:

Egy zenész, vagy művész számára a hangszerén való játék teljes odaadást kíván, akár komoly, akár könnyűzenéről van szó. Ez igaz a kántorokra, a gitárosokra is. Egy kántor, ha "belefeletkezik" az orgonálásba, és művészi előadást produkál, az dícséretes. Ha egy gitáros fiatal teszi ugyanezt a hengszerével az profán zene, és üldözendő? Pedig két zenész, művész játszik a hangszerén. Ugyanaz az eset. Ugyanazt az összetett fiziológiai hatást váltja ki az orgonaszó az emberekből, mint a koncertes rockzene. Én most csak az emberi szervezetre gyakorolt hatásra gondolok (mély hangok, ritmus, hangerő). Lásd a diszkóbalesetek példáját, amikor az ember egy felfokozott állapotba kerül, csupán csak akkusztikai és fényingerek hatására.

Más kérdés, hogy az orgona használata helyzeti előnyből indult, mert a középkorban csak az orgona tudott olyan hangerőt produkálni, hogy betöltsön hangjával egy templomot, illetve szinte csak ez Egyháznak volt annyi pénze, hogy orgonát építsen. Véleményem szerint ez vezetett ahhoz, hogy összekapcsolódott az orgona fogalma a templommal, és ma szinte "egyedüli" alternatívaként ezt fogadjuk el a nép kíséretére, a vezetésére. Másképp fogalmazva: ez az egy étel szerepel az étlapon. Lehet, hogy a bécsi szelet sültkrumplival minden esetben kipróbált, és jól bevált étel, de ha meguntuk, akkor eszünk szívesen akár kaviárt, lazacot, puliszkát, vagy ha erre nem telik, akkor simán virslit mustárral. Lényeg a változatosság. Nem akarok párhuzamot vonni az ételek és a misén megszólaló zenei lehetőségek között, ki ki tegye meg magában.

Mozart-ot a saját korában könnyűzenének tartották, és nem engedték be a zenéjét a misére, túl hangos, túl profán. Amint meghalt, változott a helyzet, ma az egyik legnagyobb klasszikus zeneszerző. Nem állítom, hogy mi is Mozartok vagyunk, de vitatom az orgona egyedülállóságát, monopolhelyzetét a misén. Egy gitáros énekkar, 2-3 gitárossal, és 8-10 éneklő fiatallal már sokkal jobban vezeti a népet, mint a kihangosított kántor, no meg a Mari néni. Ez is tapasztalat. Nem akarom a kánorképzést bírálni, nem az én dolgom, ezt megtette néhány levéllel ezelőtt már Bednarik Anasztázia is.
Viszont azt  a véleményét vitatom, hogy semmi nem különbözteti meg a gitáros éneket a rockkoncerttől. Elég csak a szövegére gondolni, vagy arra, hogy tudok jónéhány embert, aki ennek köszönheti hitét, a megtérését, viszont olyat egyet se ismerek, akit ez a zene más egyházba, vagy az ateistaságba hajszolt volna. Ha valaki tud ilyenről, kérem szóljon, a teljesség kedvéért!
Ezenkívül minden egyes dal, a szerzőjének egy saját hitvallása, önkifejezése. Ezek a dalok, még ha a hangszerelésük Önök szerint a profán kategóriába tartoznak, nem a szexről, a szerelemről szólnak, hanem a hitünkről. Tényleg nem akarok példákat mondani, de a dalok nagy része sokkal mélyebb alapigazságokat tartalmaz, mint a népénekek. Sokkal nagyobb tanítóerővel bírnak a mai ember számára, hitünk alapigazságait lefordítják a mai ember nyelvezetére. Ez nem mondhetó el a már harminc éve is elavult népénekekről. Természetesen a gitáros énekek között is van olyan, ami nem való misére, no meg olyan is, ami jobb, ha meg sem született volna. 
Minden esetre én még egyszer megköszönöm a reakciókat, és azt is, hogy befogadtak itt a levelezőlistába. Nagyon örültem, hogy minden egyes hozzászóló pozitív hangvétellel állt a témához, a stílus nem kioktatásról, hanem segítőkészségről tett tanubizonyságot.

Köszönettel:

Decsi Bálint
SzilKerÉK (Szilasligeti-Kerepesi ÉnekKar)