Subject: [Liturgia] következtetésem

From: Robert Kovács <[email-masked]>
Date: Sat, 13 Mar 2004 11:59:19 +0100

Kedves Listatagok,

a utóbbi napok véleményeiböl, hozzászólásaiból merek a következökre
következtetni:
vannak bizonyos elöírások, melyek kimondják, hogy az Egyház mit tart
követendönek, de én inkább úgy nevezném, hogy "ideálisnak".
Az, hogy vannak eltérö értelmezések, az éppen abból fakad, hogy elöírásokat,
szabályokat, törvényeket (most mindegy, minek hívjuk) többféleképpen lehet
értelmezni. Ez a hiányossága minden szabályozásnak. Ezért vannak a
parlamentek is, ahol a meglévö szabályozásokat újra és újra, az
örökkévalóságig foltozzák.
Igazságot nem lehet megfogalmazni, méginkább nem lehet teremteni. ("A földön
jogot kapunk, a mennyben majd igazságot.")

Fontos megjegyzésnek tartom, hogy az ember mint egyén, gondolkodó teremtény.
Nem birkának lett teremtve, aki minden felette lévönek az akaratát
teljesíti.
Az rendben van, hogy az Egyház hoz elöírásokat, amik az egységet hivattak
elömozdítani, és amire szükség van az Egyház mint világban tevékenykedö
Intézmény fenntartása érdekében. Az Egyház azonban soha nem rendelheti a
teremtett Embert a szabályozások alá. Mi szabad emberek vagyunk, akik
gondolkozhatunk, és tudásunkat jóra vagy rosszra használhatjuk fel. Úgy
gondolom, hogy akiben él a szeretet, az nem tesz rosszat akkor sem, ha
tudatlanságból cselekszik. Mi mindannyian valamilyen szempontból tudatlanok
vagyunk.
Mégegyszer idézem Szt. Ágostont: "Szeress és tedd, amit akarsz!" A mondatot
nem lehet megfordítani, hogy "tedd amit akarsz, és akkor szeretni fogsz"
vagy "tedd ezt és ezt, és akkor szeretni fogsz".
Mi, keresztények idöröl idöre összegyülünk templomainkban, hogy Istent
együtt dicsérjük, Öhozzá együtt imádkozzunk, együtt mondhassuk el
örömeinket, kéréseinket, bánatunkat. Ö pedig hitünk szerint szól hozzánk a
Szentírás által, megjelenik hitünk szerint Kenyér és Bor színében.
Az, hogy az istentiszteleten, szentmisén szeretettel vagyunk-e ott, föleg
rajtunk múlik. Ha így van, nem fogunk az Egyház és Jézus legföbb
kívánalmának keresztbe tenni: "Szeressétek egymást, ahogy én szerettelek
Titeket".
A szeretet nem érzelgösség, nem pillanatnyi, vagy ideig-óráig tartó múló
állapot, hanem tudatos érzelem, ami összhangban van az ember egészével,
testével, értelmével és lelkével. Nem elég, ha ezek közül csak egyikkel
foglalkozunk. Ezért van szükség tanulásra, hogy értelmünket fejlesszük,
ezért van szükség mozgásra, hogy testünket erösítsük és ezért van szükség
irgalmasságra, hogy lelkünket ápoljuk.
Úgy gondolom, hogy nem az gyakorol szeretetet, aki az utcán összevertet
megsimogatja, megsajnálja és imádkozik érte, hanem aki fel is emeli és
elviszi, hogy gondoskodjon róla.
Isten EGÉSZ embert kíván tölünk. Van, aki orgonálni tud, van, aki gitározni,
van, aki énekelni, van, aki zenét szerezni, van, aki prédikálni.
Mégsem mondhatja a szem a lábnak, hogy "nincs rád szükségem". Az egész CSAK
együtt müködik. Nincs jogunk az egyiktöl önkényesen megszabadulni.
Minden embernek törekednie kell a töle telhetö legjobbra, és akkor a lehetö
legjobb fog történni. Többre nincs is szükség.
Az, hogy mi a konkoly, és mi a búza, nem mi fogjuk eldönteni. Ezt az idö
majd megteszi helyettünk.

Nem kívánom, de az is lehet, hogy az orgona egy idö után idegen lesz a
katolikus templomban. Ez is benne van a pakliban. Az is lehet, hogy az
elektronika olyan magas technikai szintet ér el néhány száz év múlva, hogy
az lesz a hangszerek egyik legföbb müködési formája. (Remélem, nem így lesz,
de ki tudja, hová fejlödik az emberiség tudása? Az oronaépítészet az
évszázadok folyamán hatalmasat fejlödött. Ki gondolta volna a 9. században,
hogy a "hydraulis" egyszer hét manuálos és 950 regiszteres lesz?) Az
elektronika is az emberi agy alkotása. Az, hogy vannak felvevö/lejátszó
készülékek, szintén az emberi agynak köszönhetö. Miért tiltanánk meg, ha
úgyis néha szükség van rá?

Elnézést a hosszú fejtegetésért, de számomra ez a következtetés a nagyon
hasznos és sokszor ellentmondásos véleményekböl!

Tisztelettel,
Kovács Róbert