Subject: [Liturgia] Válasz és újabb kérdések

From: "Mezei Zsolt" <[email-masked]>
Date: Tue, 3 Sep 2002 16:51:24 +0200

Főtisztelendő
DR. VERBÉNYI ISTVÁN kanonok úrnak,
a MALEZI igazgatójának

Főtisztelendő Igazgató Úr!

Köszönöm, hogy megtisztelt válaszával, észrevételeivel. Nem is számítottam
arra, hogy maga az Intézet igazgatója fog válaszolni szerény felvetéseimre.
Engedje meg, hogy néhány mondat erejéig én is reagáljak az Ön véleményére,
majd más kérdésekre térjek át.

    1.) Ön és a MALEZI munkatársai talán azt gondolják rólam, hogy egy
ultrakonzervatív, tradicionalista nosztalgiakeresztény vagyok, aki csupán
azért feszegeti a tridenti rítus kérdését, mert szeretné "a múltba álmodni
magát." Nos, erről szó sincs. Bizonyos értelemben talán konzervatí
beállítottságú vagyok, de a világ szemében minden katolikus az. A tridenti
kérdést nem azért vetettem fel, mert vissza akarom hozni a Zsinat előtti
világot (ez lehetetlenség volna), hanem csupán azért, hogy az ismereteinket,
a tájékozottságunkat, a tudásunk időszerűségét "teszteljem."
    Örvendetes, hogy 14 évvel a megjelenése után Ön is elolvasta a Szentatya
"Ecclesia Dei" (ED) kezdetű motu proprioját. Hogy nem nyerte el a tetszését,
azt abból gondolom, hogy megígéri: "nem fogjuk lefordítani az ED-t." Nos,
hát erről van szó! Van-e joga bárkinek szelektálni a római dokumentumok
között? Amelyik tetszik, azt kiadjuk magyarul, amelyik pedig nem illik a
koncepciónkba (ha van ilyen), azt elhallgatjuk? Persze, itt nem egy zsinati
jelentőségű dokumentumról van szó, tudom, de hát mégiscsak a Római Pápa mond
véleményt benne és általa egy skizmatikus problémáról - és ezzel
kapcsolatban a liturgiáról. Ez nem olyan fontos, hogy a magyar katolikus
hívők is megismerhessék? Vajon még hány római instrukció lehet, amit nem
ismerünk és éppen ezért nem is tartunk meg?
    Talán megérti Főtisztelendőséged, hogy nem a rosszindulat mondatja velem
mindezt, hanem az aggodalom. Az ED-nek egyébként nemcsak a két utolsó
bekezdését olvastam el - az igaz, hogy hozzászólásomban - a liturgiára
koncentrálva - csak ezt emeltem ki. De ha mindenki elolvashatná magyar
fordításban a dokumentumot, akkor rögtön érthetővé és egyértelművé válna a
probléma mindenki számára. NEm lenne titok - ami egyébként nem is az. Erről
van szó! A magyar katolikusnak miért kell tájékozatlanabbnak lennie a
világegyházban lezajló folyamatokkal kapcsolatban, mint pl. egy franciának?
(NB: Én sohasem állítottam, egyetlen hozzászólásomban sem, hogy az ED
Bizottság feladata az Egyház megosztása volna. Ez az állítás egyébként
önmagában is paradoxon.) A Szentatya határozottan megbízta a Bizottságot,
hogy felügyelje a tridenti rítus használatát az Egyházban. (Ezzel kimondja:
nem az ördöggel cimborál az, aki eszerint misézik...)
    De mindez persze akadékoskodásnak is tűnhet. A lényeg: miért nem tudhat
a magyar katolikus hívő erről a bizottságról, hogy mivel foglalkozik és hogy
hogyan áll a tridenti liturgia ügye a világegyházban? Miért nem írja meg a
katolikus sajtó, hogy egy brazíliai egyházmegye (Campos), amely korábban
Lefebvre mozgalmát követte, 2001-ben visszatért a Katolikus Egyházba, de a
tridenti rítus megtartásával? És hogy egy kúriai bíboros, Dario Castrillo
Hoyos tridenti rítusú szentmisén a Pápa nevében fogadta őket vissza az
Egyházba? És hogy Ratzinger bíboros Németországban már több alkalommal
mutatott be latin tridenti misét? Talán nem jelentéktelen kérdések ezek,
mégha elvi jelentőségűnek tűnnek is...

    2.) Levelem második részében sokkal gyakorlatiasabb és életközelibb
kérdéseket szeretnék föltenni Igazgató Úrnak. (Bár lehet, hogy ismét a
konzervatívizmus álarca hull reám...) Az elmúlt időszakban sokszor
átolvastam a Liturgikus Konstitúciót (SC) és  Misekönyv bevezetőjét és
Általános Rendelkezéseit (ÁR). Összevetettem az intsrukciókat a "magyar
valósággal." Megdöbbentő az eredmény: mintha az írott szabályok egy részét a
"Valóság" túlteljesítette volna - más részét pedig mintha teljességgel
elszabotálta volna. Megpróbálok néhány példát hozni, hogy világosabb legyen,
mire gondolok:
    -- Tudomásom szerint soha senki nem írta elő, hogy a templomokból az
áldoztatórácsot ki kell dobni, vagy az ottani áldoztatás gyakorlatát meg
kell szüntetni. Hogyan terjedt el mégis? Valaki elkezdte és az egyész Egyház
leutánozta?
    -- A SC-konstitúciót, illetve annak tartalmát sem a papok, sem a
kántorok nem ismerik kellően, vagy ha ismerik, nem veszik figyelembe. Hogyan
várhatnánk el tehát, hogy az "egyszerű" nép ismerje? Épp 40 éve (!), hogy
megszületett az SC. Ki kellene adni füzetszerűen, közérthető magyarázattal
és jótanácsokkal a megvalósítás módjára vonatkozóan, több ezer példányban
terjeszteni, hogy mindenkihez eljusson, aki csak szerepet vállal a
liturgiában! Továbbképzéseket, liturgikus lelkigyakorlatokat kellene
tartani, hogy 40 év után végre életté váljanak a holt betűk. MIcsoda feladat
a MALEZI számára!
    -- A SC-vel kapcsolatban is az a meggyőződésem, hogy bizonyos részeit
"elsikkasztották." Ilyenek például: 36., 54., 116. pontok. Ezek mind a latin
nyelvre és a nép, a hívők liturgia-tudására vonatkoznak. Tessék nekem
megmutatni azt a magyarországi plébániatemplomot (különösen vidéken), ahol a
hívek latinul is tudják énekelni a miseordináriumot, és ahol a gregorián
ének foglalja el az első helyet a szent énekek között!
    -- Vagy: SC 100. pont.: Hol énekli a pap a híveivel együtt a zsolozsmát?
    -- VI. Pál pápa 1967-ben kiadott egy szabályzatot "Musicam Sacram"
címmel a szent zenéről. Létezik-e magyar fordítása, magyar kiadása?
Ismerik-e a kántorok, karnagyok? (HA ismernék, nem énekelnének Introitus és
Gloria helyett népéneket...)
    -- A "Hozsanna" c. imakönyvnek ez az alcíme: "a liturgikus reform
alapján átdolgozott és kibővített kiadás." A szentmise rendjének leírását
tekintve ez igaz is. De az énekanyag tekintetében - hogy finoman
fogalmazzunk - nem fedi a valóságot. Mert ha fedné, akkor nem tartalmazna
ilyen énekversszakokat: "Dicsőségre", "Evangéliumra", hiszekegyre" stb. Most
akkor Novus Ordo vagy Missa Tridentina - vagy egyik sem? Hol volt itt a
reform? (NB: Ennek egyik következménye pl., hogy a kántorunk a karácsonyi
időben a Gloria helyett a Hozsanna 21-et énekli. Amikor szóvá tettem, azt
mondta: Neki ezt így tanították -50 évvel ezelőtt! És 30 éve érvényben van a
Novus Ordo Missae.) Volt reform vagy nem volt?
        -- A szent énekek tekintetében egyébként én úgy látom, hogy a
legnagyobb hibát akkor követte el az egyházi felső vezetés, amikor 1985-ben
nem vezette be - bizonyos türelmi idő után -  kötelező érvénnyel az Éneklő
Egyház c. énekeskönyvet, mint hivatalos liturgikuskönyvet. 2-3 évig
továbbképzőkön kellett volna oktatni és a nép (ezt gyakorlatból merem
állítani) egy-két év alatt megtanulta és megszokta volna. Sajnos  a Püspöki
Kar inkább a félmegoldást választotta: kiadta az Éneklő Egyházat és
érvényben hagyta a Hozsannát, mint hivatalos énekeskönyvet. Nyilvánvaló,
hogy a többség nem állt neki újat tanulni, hanem használta tovább a jól
bevált és begyakorolt régit.

Ezek a kérdések, problémák azok, amelyekkel nap mint nap találkozhat a hívő,
aki templomba jár Magyarországon. Vannak persze kivételek is. Kivételeket
mindig lehet példaként hozni- mint tudjuk, ezek erősítik a szabályt.

Főtisztelendő Igazgató ÚR!
Teljesen egyetértek azzal, amit Ön így fogalmazott meg levelében: "nagyon
sok anyaggal adósok a liturgikus szakemberek." Az adósságok közül néhányat
próbáltam itt megfogalmazni.
Köszönöm, hogy tanácsaival segíti egyházközségünk életét; köszönöm az
ötletet, hogy a vasárnapi szentmisék előtt tartsunk rövid oktatást az aznapi
liturgiáról. Javasolni fogom Plébános Úrnak. Most éppen egy kiskórust
(szkólát) szeretnénk alakítani, de a módszertanát ennek nem nagyon tudjuk.
Ön mit tanácsolna? Hogy fogjunk a szervezéshez? Kérem, ha ideje engedi,
válaszoljon kérdéseimre, mert a tisztánlátás és a tájékozottság
mindannyiunknak csak előnyére válhat.

Főtisztelendőségedet imáiba ajánlottan köszönti:
Mezei Zsolt liturgiát szerető és azért aggódó katolikus hívő.

---

From: Verbényi István <[email-masked]>
Date: Wed, 04 Sep 2002 23:53:25 +0200

Kedves Zsolt!

Válaszomat a levél befejező részével kezdem. Hasznos, dicséretes és a
liturgiát építő feladat a szkóla megszervezése. Bizonyára van egy zeneileg
képzett úr vagy hölgy, aki a tanítást fel tudja vállalni. Szükséges az
Éneklő Egyház. A Hozsanna énekei bizonyára ismertek. Gondolom, a mise
ordináriumát (Uram irgalmazz, Dicsőség, Szent vagy, Isten Báránya)
valamilyen dallamon ismerik. Kehet hogy ez a Szigeti mise, de lehet az
Éneklő Egyházban szereplő tételek is. Érdemes ebből a 482, 448, 487;
Dicsőségre a 422-t. Az évközi idők introitusai a 587-től; a communiok az
593-tól; utána a válaszos zsoltár vagy az Éneklő Egyház 601-től, vagy az "A"
olvasmányos könyv megfelelő vasárnapjánál; Ezek típus dallamok, így
visszatérnek más-más szöveggel. Az ismétlés a lényeg, és gyakorlással és
lelkesedéssel meg lehet oldani Önöknél éppúgy, mint ahogy mások is
csinálták. - Egyébként, hogy hol mennyire vannak lemaradva, az nem az anyag
hiányossága, vagy a szükséges dokumentumok hiányossága okozta, hanem
kizárólag a hozzáállás. A legegyszerűbb válasz: nem hallott róla. Pedig
magam tudom, hogy hány és hány továbbképzőt tartottak papoknak, kántoroknak.
Én magam is többször voltam előadó már a hetvenes években is.
Most pedig sorba veszem a levelében felvetett kérdéseket:
1. Aki ma a szükséges liturgikus kérdésekben tájékozott akar lenni, azt még
nálunk is megteheti. Szegényes ugyan a liturgikus irodalmunk, de azért sok
értékes dolog megtalálható. Pl. Guardini, Jungmann: A szentmise (csak
plébániai könyvtárakban), Várnagy: Liturgika; több liturgikus dolgozat a
Pázmány levelező tagozatán irt dolgozatokból (pl. a bűnbánatról), két
kiadást ért meg két könyvem: a Liturgikus lexikon és a Ministráns ABC. Nem
is szólva a hívek számára készült KISMISEKÖNYV A, B, C köteteiről, a
közelmúltban az Új Embernél megjelent Adoremus havi liturgikus könyvről.
2. Szememre veti, hogy 14 év után olvastam el az ED-t. Nagyon egyszerű a
válaszom: nem volt rá szükség. Valószínű, hogy a Magyar Kurír annak idején
adott erről tájékoztatást. Nem tudom, ismeri-e az EDIL (Editiones
Documentorum Instaurationis Liturgicae) köteteit. Ezek 1963-tól kezdődően 10
év dokumentumait hozzák. Jövőre jelenik meg a IV. kötet 1993-2002-ig. Amikor
az embernek valamire szüksége van, pillanatok alatt megtalálja a keresett
anyagot. Pl. ministránsaink kérdezték, hogy úrfelmutatás után térdeljenek,
vagy álljanak. A választ egy lábjegyzetben megtaláltuk, stb.
3. Mi dönti el, hogy egy dokumentum lefordításra kerüljön? Egy ország
liturgikus ügyeiért a Püspöki Kar által megbízott Országos Liturgikus Tanács
a felelős. A püspökök felvetik a témákat, és a szakemberekre bízzák a
kidolgozást, majd az ő jóváhagyásukkal adják ki a megfelelő rendelkezéseket.
Ebbe a munkába a MALEZI is - sok más egyéb feladat mellett - beszáll. Az
ED-t nem tartom fontosnak nálunk, mert a püspökök nem kívánták ezt. Ugyanis
az egyházmegye főpásztorától kell engedélyt kérni a tridenti misére. Én
pedig tudnék egy sor olyan dokumentumot felsorolni, amelykre óhatatlanul
szükség lenne. Pl. az inkulturáció kérdésében megjelent kongregációs
dokumentum. Vagy nagyon fontos a Szent István Társulatnál megjelent füzetek
az Állandó diakónusok képzéséről, Az Eukarisztia tiszteletéről; a Liturgiam
Authenticam, stb. Szóval ennyit ezekről.
4. A Liturgikus Konstitúció és egy liturgikus rendelkezések megvalósítása
embereken múlik. Tudom, hogy nagyon sok helyen nem éneklik a válaszos
zsoltárokat, graduálét, alleluját. Pedig ezek kifejezetten olyan részek,
amelyeket mással nem lehet helyettesíteni.
5. Ami a latin nyelvet illeti. Sajnálom, hogy nem volt alkalma olyan
közösségben részt venni, ahol pl. latin Ordinariumot (VIII. De Angelis
misét) énekelték. Plébániámon ez rendszeresen ment. A Kántorképzőn kb. négy
gregorián Ordináriumot tanulunk, latin antifónák, himnuszok, stb. mellett.
Tehát a nálunk oklevelet szerzett kántorok ilyen felkészültséggel mennek ki.
6. Áldoztatórács kérdése. Nagyon sok helyen megmaradt, ahol építészetileg
hozzá tartozott a templomhoz. A modern templomnak nem tartozéka és nincs is
szerepe.
7. Levelemben a Szentatya által felállított bizottság feladataként azt
írtam, hogy a visszatérés útját egyengessék, és ehhez adta a tridenti mise
lehetőségét. Ahol ez a probléma nem áll fenn, ott nem kell megosztást
teremteni ebben a kérdésben. Azért vagyok híve az első részben szereplő
liturgikus élet megteremtésének a plébániákon, városban és falun egyaránt.
Befejezésül további szíves figyelmébe ajánlom a www.katolikus.hu-t, s abban
nagyon sok információ megtalálható. Nem vagyunk azért mindenben annyira
lemaradva, bár tennivalónk bőven van.
Üdvözlettel:
                                                    Verbényi István
                                                            MALEZI

----- Original Message -----
From: "Mezei Zsolt" <[email-masked]>
To: "MALEZI" <[email-masked]>
Sent: Tuesday, September 03, 2002 4:51 PM
Subject: [Liturgia] Válasz és újabb kérdések

> _______________________________________________
> Liturgia levelező lista
> [email-masked]
> http://www.communio.hu/mailman/listinfo/liturgia
> Feliratkozás: mailto:[email-masked]?subject=subscribe
> Leiratkozás: mailto:[email-masked]?subject=unsubscribe