Subject: [Liturgia] Az Úr Lelke

From: Gegő I. Julianus <[email-masked]>
Date: Sun, 8 Jun 2003 09:43:14 +0200 (CEST)

Kedves Testvérek!
Kívánok áldott Pünkösdöt az alábbi gondolatokkal:

Spiritus Domini

A Föltámadt Krisztus mennybemenetele előtt hátrahagyta az 
apostoloknak, hogy tanúságot tegyenek róla az egész világon. Erre a 
Szentlélek ereje teszi képessé, aki betölti őket (vö. ApCsel 1,8). Tíz nap 
múlva az első pünkösd jelenetét úgy írja le, mint a heves szélvészt, ami 
betöltötte az egész házat (ApCsel 2,1). Itt egy olyan esemény történt, 
ami belelkesítette, lázba hozta az apostolokat, elkezdték hirdetni 
Krisztus halálát és föltámadását, Isten nagy tetteit (ApCsel 2,11), 
aminek mindannyian tanúi voltak. Ezt pedig Péter apostol jelenti ki 
Krisztusról, akit nem sokkal ezelőtt még ismeretlennek vallott. Most 
pedig azért mert kiállni több ezer ember előtt, és ilyen eszméletlen 
dolgokat hirdetni, mert Isten ereje, a Szentlélek benne volt. Mi is csak 
ettől tudunk keresztények lenni, mert sohasem teremhetünk életet az 
odafentről való eső nélkül (Irenaeus). Senki sem mondhatja, 
hogy Jézus az Úr, csak a Szentlélek által (1Kor 12,3)  hisz Ő ad a 
szónak értelmet, s tulajdonképpen Ő az, aki Jézusról vall.
A mai szentmise Introitusa tömören elénekli, hogy kicsoda ez az isteni 
Erő. Négy dolgot mond el Róla:
Ő az Úr Lelke,
betölté a földkerekséget,
ki mindeneket összetart,
annál vagyon a Szó értelme.
Ő az Úr Lelke, Isten örök tervének végrehajtója. Amikor a Szentírásban 
és a liturgiában említés történik Róla  a lélekkiáradásról , akkor ott a 
teremtéshez valami hasonló dolog történik. Ő Teremtő Lélek, ujj az 
Isten jobb kezén (Hrabanus Maurus himnuszából), és a teremtés 
éltetője.
A teremtés kezdetén ott lebegett a vizek felett (vö .Ter 1,2); az ember 
teremtésénél orrába lehelte az élet leheletét (vö. Ter 2,7). Hasonló 
dolog történt Ezekiel látomásaiban: a fogságban teljes reménzségben 
élő nép olyan, mint a kiszáradt csontmező. De zaj támadt és zúgás 
hallatszott (vö. Ez 37,7), az Úr Lelke életet lehelt a csontokba  és 
Izrael föltámadt. A megtestesülés és a föltámadás is az ő erejéből 
történt; és ő teremt újjá, hogy szabaddá váljunk az örök életre.
Ő az aki mindeneket összetart: a szerelemben, a közösségben Ő a 
kapocs, aki őrzi az egységet; aki összeköti a mennyet a földdel. A 
szétszórtságból összeszedettségre vezet, Isten szavának 
meghallására. Az első Pünkösdkor Ő gyűjtötte egybe a színes, sokféle 
népséget, közösséggé formálta, és elindította az Egyházat.
Nála van a Szó értelme: a hang, a betű és a szó önmagában holt 
dolog. A Szentlélek teszi elevenné és tevékennyé. Isten szavára az 
éltető Lehelet létre hívta a világot és életet adott az embernek.
Megismerteti velünk Isten legnagyobb ajándékát, Jézust, akiről azt 
mondja a II. Vatikáni Zsinat, hogy Ő Isten végső, tökéletes szava (vö. 
DV4). Ekkor kezdik sejteni az apostolok a húsvéti titkot, és ezért 
mernek kiállni beszélni róla, mint Isten ajándékáról. Így lesz Pünkösd 
Húsvét ünnepének csúcspontja: a húsvéti misztériumok most válnak 
igazán világossá, és most kerülnek nyilvánosságra.
Kérjük, hogy minket is töltsön be az ajándékosztó, bőkezű Lélek, hogy 
új életre születhessünk, hogy megérthessük Krisztus üzenetét, és hogy 
a sok muszáj, az értelmetlenségnek tűnő dolgok is lelkesedéssé 
váljanak, értelmet kapjanak.
fr. Julianus