Subject: [Liturgia] Tradicionalista jelenség

From: Gere Dávid Márk <[email-masked]>
Date: Sat, 11 Jan 2003 06:53:36 +0100

"- Ugyanakkor nagyon szívesen venném, ha segítenétek nekem értelmezni azt a
tágabb elég újdonsült jelenség-rensdszert, amelynek része a tradicionalista
liturgiához való kötődés. Noha ez már nem csak liturgikus kérdés, azt hiszem
személyesen fontos lenne értenem, hogy tudjak mit kezdeni vele."

Kedves Jákó Atya! Kedves Lista-tagok!

A VI. Pál féle liturgia valóban sokkal több szabadságot ad a misézőnek, mint a korábbi. Ez azonban számos "célon való túllövést" eredményezett a helyi (elsősorban nyugati) egyházakban, melyre szinte automatikus volt a szigorú tradicionalista ellenrekció.

Egy amerikai lelkipásztor kápolnát épített egy elég elhagyatott vidéken a környező emberek adományaiból. A kápolna elkészült, a pap igen modern eszközöket vetett be, hogy megnyerje a fiatalok szívét. Ide tartozott pl., hogy a szentmisére (ugyan az adott liturgikus színnek megfelelő) bohócruhában egy motoron ment be a templomba, a motort a szentélyfalnak támasztva a szokásos amerikás stílusban vezette végig a szentmisét. Vajon csodálkozni kell e azon, hogy erre a környék idősebbjei olyan egyházközséget szerveztek, ahol az 1570-es misekönyvet követik? Erre emezt a plébánost függesztették fel, majd bizonyítottak, s az Ecclesia Dei végül tardicionalista plébánosunkat visszahelyezte hivatalába és engedélyezte számára a "tardicionalista szentmiséket".
Még rengeteg hasonló történetet tudnék mondani, mert egy munkámban ezeket a jelenségeket is elemeztem, s nagyon sok összegyűlt, mire ki lehetett választani belőlük a legjobbakat.
Magam a jelenségről azt gondolom, hogy valóban nagyon sok esetben érzelmekről és egyéni rossz tapasztalatokról van szó. Akár melyik oldalt is nézem. Nagyon sok emberrel beszéltem már "trident vagy nem trident" témában. Alig volt olyan, aki mindkét misekönyv rubrikáit az elejétől a végéig elolvasta volna. A viták legtöbbször nem tudományosan folytak, hanem "ezt tapasztaltam, azt tapasztaltam alapon." Amikor még nagyon fiatal voltam, azt hittem, hogy ha egy pap valami olyat csinál a misén, amit nem úgy kéne, akkor "tridentisa", "vaskalapos", "régimódi", stb. Aztán rájöttem, hogy csak nem ismeri eléggé a saját rtusát. Rájöttem, hogy olvasás nélkül, elmélyülés nélkül, a liturgia történelmének ismerete nélkül nem lehet érdemben vitát folytatnom. Azért vagyok nagyon-nagyon hálás a "tradicionalistáknak" és az "ultra-tradicionalistáknak", mert a velük való "párbeszéd" kikényszerítte belőlem, hogy jobban megismerjem a régieket is és saját rítusomat is. Ha nem kellett volna gyakorta állást foglalnom, ma nem ismerném jelenlegi misekönyvünket sem annyira, mint ismerem. Trient akkor egy elmúlt kor régisége volna csupán, s nem egy csodálatos zsinat, amit ma is a megfelelő helyen kell értékelnünk. Magam valószínüleg mindig az "új" liturgia szerint fogok misézni, ugyanakkor azt vallom, hogy "trient, nem trient" kérdésben sokkal nagyobb rálátásunk lesz pl. ötven év múlva a témára.

Üdvözlettel:
Gere Dávid Márk SMC