Subject: [Liturgia] Muveszet az istentisztelet szolgalataban

From: "Füzes Ádám" <[email-masked]>
Date: Mon, 1 Mar 2004 23:38:53 +0100

*************************************************************
******  Művészet az istentisztelet szolgálatában  *****
*************************************************************

Magyar Kurír, 2004.03.01.

Budapest: A fenti címmel rendezett tanulmányi napot a szakrális
képzőművészetben alkotók számára a Magyar Liturgikus és Egyházzenei Intézet
(MALEZI), a Magyar Tudományos Akadémia és a Pázmány Péter Katolikus Egyetem
Liturgiatudományi kutatócsoportja február 26-án.
A rendezvényt megnyitó üdvözletében Verbényi István kanonok, a MALEZI
igazgatója hangsúlyozta: a szakrális művészet nélkülözhetetlen az egyház
liturgikus életében.
A kortárs képzőművészet műemlék templomainkban címmel tartott előadásában
Farkas Attila, az Országos Katolikus Gyűjteményi Központ igazgatója a
templomokban elhelyezhető műtárgyakkal szemben támasztott követelményekről,
a liturgikus tér funkciójáról, és a műemlékvédelmi szempontokról szólt.
Kifejtette: a templomokban nincs helye sem a giccsnek, sem olyan
műalkotásnak, amely sérti a szakralitást, vagyis a természetfelettivel, az
istenivel ellentétes jelentést hordoz. A liturgikus belső tér még művészi
elemekkel sem vonhatja el a figyelmet a legfontosabbról, a liturgiáról.
Farkas Attila felhívta a figyelmet arra is, hogy templomaink jelentős része
műemlék, a nemzeti kultúrának, nemzeti vagyonnak a része, amelynek
megőrzésében az egyháznak is felelőssége van. A modern képzőművészeti
alkotások helyt kaphatnak a műemlék templomokban, de elhelyezésüknél a
szakralitás mellett figyelembe kell venni az adott építmény történetiségét,
vagyis mindazokat a történeti korszakokat, stílusjegyeket, amelyeket a
templom tükröz. Az előadó képekkel illusztrálta az elmondottakat, elemezve,
hogy a megadott szempontoknak mennyiben felelnek meg a bemutatott
templomrekonstrukciók, illetve a műemlék templomokban elhelyezett
műalkotások.
Jelenits István piarista szerzetestanár A kortárs képzőművészet szerepe a
mai egyházban című előadásában a modern művészet válságáról is szólt,
kiemelve: korunkban az ember van válságban, ezt tükrözi a művészet is.
Művészet és egyház viszonya századokon keresztül egészében harmonikus volt:
az egyház megrendelőként és mecénásként, de ugyanakkor anyaként volt jelen,
maga köré gyűjtötte a művészeket. Ez a nagycsaládra emlékeztető viszony
alapvetően megváltozott a szekularizáció megjelenésével és általánossá
válásával. A művészet elveszítette a transzcendencia iránti érzékét, a
fogyasztói társadalomban megjelent a tömegkultúra.
A művészet vezérlő elve a kaland, az önmegvalósítás lett, a művész nem csak
a hatalommal, de az egyházzal szemben is őrzi szabadságát. Ez a féltve
őrzött szabadság azonban nem az alkotás szabadságát és öntörvényűségét
jelenti a legtöbb esetben, hanem az önmegvalósítás "szabadságát." Ám ez a
lehangoló helyzet egyben lehetőség is - mondta Jelenits István. Ratzinger
bíborost idézte, aki egy interjúban arról beszélt, hogy korunkban a hit a
hitetlenség kísértésében él, hiszen a hívők állandóan találkoznak, szinte
körül vannak véve nem hívőkkel. Ám ez fordítva is igaz, és éppen az adja a
lehetőséget a nem hívőknek is, hogy a hit "megkísértse" őket. Hasonló a mai
művészet és egyház kapcsolata is. Az egyháznak ma nem csupán a szakrális
művészet felé kell fordulnia, hanem a keresztény ihletettségű, vagy a kereső
művészet felé is, a hitbéli tartalmakhoz kell közelebb segíteni az
embereket, közöttük a művészeket. Az előadó szerint ez a megváltozott
kapcsolat vezethet el a szakrális művészet megújulásához is.
Füzes Ádám (MALEZI) előadásában II. János Pál pápának a művészekhez 1999
húsvétján írott levelét ismertette. A levélben a szentatya egyértelmű igent
mond arra a dilemmára, hogy szüksége van-e az egyháznak a mai korban a
művészekre. Hozzáteszi: a művészetnek is szüksége van az egyházra, a hitre,
a transzcendciára. (A levél teljes szövege megtalálható a www.katolikus.hu
honlapon.)
Káposztássy Béla egy figyelemre méltó század eleji kezdeményezést mutatott
be előadásában. 1910-ben rendezték azt az egyházművészeti konferenciát
Budapesten, amely elméleti előadásaival, és a gyakorlati műhelymunka
megismertetésével sok szempontból még ma is úttörő kezdeményezésnek számít,
különösen, ha figyelembe vesszük azt a tényt is, hogy a konferenciát
1911-ben két egyházművészeti tanfolyam is követte.
Hogyan jut el a műalkotás a hívekig? - ezt a folyamatot mutatta be
előadásában Kuklay Antal.
A transzcendens vonzásában, A Manréza és a művészetek - címmel tartott
előadást Sajgó Szabolcs jezsuita szerzetes, a dobogókői Manréza Spirituális
és Kulturális Központ igazgatója.
- Az ember transzcendens dimenzióját a művészeteken keresztül szolgálni,
közelebb hozni - ezt a feladatot két éve vállalta fel a Manréza - mutatott
rá az intézmény igazgatója. Sajgó Szabolcs beszámolt eddigi
tevékenységükről. Idáig 12 kiállítást rendeztek. Három alkalommal szerveztek
alkotótáborokat gyermekeknek és fiataloknak, illetve felnőtteknek, festés és
mozaikkészítés témakörben. Továbbá ötödik alkalommal tartották meg a Manréza
Művészeti Napokat.
A Manréza Kulturális Központ Internetes adatbázis létrehozásán fáradozik.
Még nincs teljesen kész a Kortárs Keresztény Művészet portál, de már
feltöltés alatt, tesztállapotban van - mondta Sajgó Szabolcs. Céljuk: Legyen
egy művészeti adatbázis, mely összefoglalja a magyar nyelven megtalálható
művészeti anyagokat a kereszténység szemszögéből az interneten, valamint
legyenek nyitottak rá, hogy a kortársak számára szélesebb bemutatkozási
lehetőséget teremtsenek. Rendszeres kritikus szakmai figyelmet kívánnak
biztosítani a keresztény szellemben alkotóknak. Továbbá összegyűjtik egy
helyre a kereszténységünkkel és a művészetekkel kapcsolatos híreket
"hírszemle" keretében. Az első pályázati felhívásukra 42 művész (irodalmár,
képzőművész, iparművész, zenész stb.) jelentkezett. Az oldal minőségéért egy
bírálóbizottság felel. Hosszú út elején tart a Manréza a művészetekkel
kapcsolatos hivatásának pontosabb megismerése és ápolása terén - állapította
meg Sajgó Szabolcs előadása végén.
Stefanovits Péter grafikusművész a Siklód és népe című film bemutatásán
keresztül szólt a Hargita megyében található templom újjáépítéséről,
kazettás famennyezetének kifestéséről, melyet Elekes Károly festőművésszel
közösen alkottak, valamint beszámolt a Gyilkos-tó-kápolna évekkel ezelőtti
előkészületi munkálatairól. Hajdó István gyergyószentmiklósi főesperes
hathatós támogatásával ma már áll az 1933-ban Kós Károly által megálmodott
kápolna a székelység végváraként a Gyilkos-tónál. MK