Subject: [Liturgia] Válasz: Trident vagy nem Trident

From: Gere Dávid Márk <[email-masked]>
Date: Thu, 9 Jan 2003 22:42:13 +0100

Kedves Testvér! Kedves Listatagok!

Elgondolkodtam Kaibás Gábor Márk írásán.
Magamat konzervatív embernek tartom, olyannak, aki az Egyház ortodox tanítását ultra-modern módon és eszközökkel igyekszem átadni a jövő nemzedékének. Kis bakonyi falvakban közel kétszáz gyermeket tanítok. Budapestről származom, miként feltételezhetően Kaibás Gábr is. Értem azt a nyelvezetet is, meg azt is, ahogyan itt "nálunk" kell...

Valóban nem minden a kegyelmen múlik, de valójában minden azon múlik. E mondatban nem látok ellentmondást.

Sok függhet egy prédikáció szakmai minőségén, de nem minden attól függ. Egy hittanárom (ne legyen a neve titok: Wettstein József piarista) egyszer azt mondta, "a Szentlélek minden prédikcióban ott van. Biztos, hogy minden szentmise után legalább egy mondat van, amit hazavihetsz és kamatoztathatsz." A dolog tehát nagyon is függ a hallgatótól is. 
Vannak persze emberileg csapnivaló prédikációk. S ennek nagyon sok oka is lehet.
Asszisztencia.
Vezettem olyan nagypénteki szertartást, ahol magam voltam a kántor és a "ministránsok" is. Nem volt eszményi, de az elérhető legnagyobb pompával ültük meg.
"Négykézláb röhögcsélő ministránsok, lányok és kisgyermekek... hogy valaki valóban megértse mi folyik ott, szükséges némi szellemi felkészültség is..." 
Van, aki valóban megérti mi folyik ott?
Én nem szeretem, ha egy liturgián lányok ministrálnak. Van nekik számtalan más szép feladat. De nem a szellemi felkészültségükkel van bajom. Ilyet ma nem illik mondani és nem is igaz.
Tudatos tevékeny részvétel... Mikor tanuljunk ebbe bele, ha nem akkor, amikor "kicsik" vagyunk. Majd amikor tökéletes felnőttek leszünk? Kell akkor még tanulnunk valamit? :)
"... a hiba okát érdemes lenne kutatni. Szerintem mindenképpen a plébánosban keresendő..." 
Akkor kutassunk tovább...
"Ha nem tetszik a kántor, akkor jön a gitár..."
Álljunk meg itt. Miért nem tetszik a kántor? Kutassunk tovább!
"Fölösleges visszanyúlni holmi tridenti misékhez, mikor még a jelenlegi "egyszerűsített" változatot sem vagyunk képesek illő módon végezni."
Azért a "tridenti misék" nem holmi. Ezt még akkor sem mondhatjuk, ha már vettük a fáradtságot és elejétől a végéig átolvastunk volna egy "tridenti" misekönyvet. Akkor sem mondhatjuk, ha személyes állásfoglalásunk negatív e téren. Azért sem mondhatjuk, mert nagyon-nagyon sokan azáltal a liturgia által válltak szentté. És azért sem mondhatjuk mert van olyan hivatal ma a Vatikánban, hogy Ecclesia Dei... 
A "Vatikánum liturgiája" pedig nem egyszerűsített változat. És nagyon sokan képesek szépen végezni. Vannak valóban olyanok, akiknek ez nem megy szépen. És senkinek sem sikerülhet illő módon végezni. Ha azt is figyelembe vesszük, hogy Kihez kell "illőnek" lennie.
"Ha a szemináriumból kikerülő papság "minden" téren ilyen felkészült lenne, akkor most nem beszélgetnénk ilyen kérdésekről és nem lenne szükség, illetőleg igény a változtatásra. "
Mindenki tökéletes volna és a fejlődés megállna? Majd egyszer lesz ilyen...
"Szerintem, kedves atyák, inkább mindenki magába nézve gondolkozzon el azon, bújja a könyveket és járjon magánénekre... hogy értelmes prédikációt és szép éneket tudjon minden szentmisén produkálni."
Nos ez egy kicsit kioktatásnak tűnik. Vagy talán jó tanács? Nekem is van egy jó tanácsom; próbáljuk a szentmisét ne produkcióként értékelni. A liturgia nem erről szól.
Napi egy mise, három mise, négy mise, öt mise...
Ez valóban probléma. A papoknak is.
Válaszom kissé hosszúra nyúlt, elnézést is kérek minden "lista-társtól". Fontosnak tartottam ezeket a gondolatokat közreadni. Nem azért, mert az eredeti írás megállapításai mindenestül hamisak, hanem mert sokszorta úgy éreztem a levelet olvasva, hogy nincsenek kellően tovább gondolva. Az emberi gyöngeségek egyoldalú bemutatása vezethet e jóra? Egyáltalában liturgikus kérdésekről volt e szó a levélben?

Üdvözlettel és tisztelettel:

Gere Dávid Márk