Subject: [Liturgia] Pallium

From: "Füzes Ádám" <[email-masked]>
Date: Mon, 1 Jul 2002 23:36:45 +0200

Magyar Kurír 2002. VII. 1.
_____________________

Crispino Valenziano professzor a pallium jelentőségéről

Szent Péter és Pál apostolok ünnepének egyik legjelentősebb eseménye, hogy a
szentatya e nap ünnepi szentmiséjén adja át a palliumot, a főpásztorok és a
pápa egységének jelképét, az erre jogosult érsekeknek. Ebben az évben a
világ minden részét képviselő 28 főpásztor részesült ebben a kiváltságban. A
Vatikáni Rádió olasz nyelvű műsorában a pallium jelentőségéről és eredetéről
nyilatkozott Crispino Valenziano, a római Liturgikus Pápai Intézet tanára.
Kifejtette: a pallium a pallion görög szóból származik, melynek jelentése
köpeny. Valamikor valóban hosszú köpeny volt, ma már azonban kézzel szőtt
keskeny stólává egyszerűsödött, mely a nyakat gallérként veszi körül, a
mell, illetve a hát közepéig érő két szárral. A pallium eredete ősrégi, bár
nem lehet pontosan rekonstruálni, mióta van használatban. Az első biztos
adat az V. század végére tehető, de már a ravennai Sant Apollinare-templom
IV. századi mozaikjai is ábrázolnak palliumot viselő főpapot. A pallium az
elveszett bárányt jelképezi, amelyet a pásztor vállára vesz, ezért szövik
azt bárányok gyapjából. A pallium tehát a jó pásztor jelképe, aki gondját
viseli a nyájnak, ezért általában a püspöki szolgálatnak is a jelképe,
amennyiben a püspök a Jó Pásztort, Krisztust követi. Eredetileg minden
püspök jogosult volt a pallium viselésére és egyes keleti egyházakban ez a
szokás még ma is érvényben van. Egy bizonyos történelmi korszaktól kezdve
azonban a nyugati egyházban azoknak a kiváltsága lett, akik közvetlenebb
kapcsolatban állnak Róma püspökével, azaz csak az érsekeket illeti meg. A
palliumot a pápa ajándékozza az érsekeknek és ebben az értelemben a római
egyházzal való szorosabb egységet is kifejezi. A II. Vatikáni Zsinatig a
pallium viselése szigorúbb szabályokhoz volt kötve. Csak nagyobb ünnepeken,
nagyobb szertartások alkalmával viselték. Ma már az érsek, vagy egyes
püspökök is minden szentmisén viselhetik, mivel az eukarisztia bemutatása a
keresztáldozattal kapcsolatos.
A pallium használata a keleti egyházakban is szokásos és mindegyik a saját
hagyományait és egyházfejedelmét követi. A római egyháznak is megvannak a
saját hagyományai, melyeknek minden mozzanata jelentős. Az első mozzanat az,
hogy a Róma melletti Tre Fontane trappista kolostor szerzetesei minden évben
felnevelnek két bárányt, ezek gyapjának egy része szolgál a palliumok
szövéséhez. Szent Ágnes szűz és vértanú ünnepén a trappisták előbb a Via
Nomentanai Szent Ágnes-bazilikába viszik a bárányokat, onnan pedig a
Vatikánba, ahol a pápa megáldja azokat. A megáldott bárányokat, az egyiket
fehér, a másikat piros virágfüzérrel megkoronázzák, a szüzesség és a
vértanúság jelképeként, majd egy másik szűz és vértanú, Szent Cecília
bazilikájába viszik. A bazilika melletti kolostor nővérei tovább tartják a
bárányokat, egészen nagyhét keddjéig, amikor is, mielőtt feláldoznák azokat,
megnyírják gyapjukat. Ebből a más gyapjúszállal kevert gyapjúból szövik a
nővérek a vékony fehér stólát, a palliumot, amelyre hat fekete keresztet
hímeznek. Keresztelő Szent János ünnepén, június 24-én a nővérek a Vatikánba
viszik a már kész palliumokat és egy "capsella"-nak nevezett díszes dobozban
Szent Péter sírja fölé helyezik. Az apostol ünnepének előestéjén, június
28-án a pápa megáldja a palliumokat és az ünnepi szentmisén átadja az arra
jogosult érseknek. VR/MK