Subject: [Liturgia] Re: egy-két pontositás

From: Ilyés Zsolt <[email-masked]>
Date: Sat, 20 Mar 2004 16:05:29 +0100

Tisztelt Listatagok!

Próbálok rövid lenni, mint "Megkésve?" cimu levelemben is, de ez úgy látszik, hogy nem mindig szerencsés.
Rihmer Zsoltán válaszára szeretnék reflektálni. A levélnek elég nyilvánvalóan két sikja van: az egyik személyemnek szól (illetve annak, azoknak, akiket általam képviselni sejt), a másik pedig a témához szól hozza. Én elsosorban ez utóbbira szeretnék reagálni, a másikra esetleg magánlevélben (ha lesz rá idom). 
A forditási helyesbitésekkel egyetértek.

Ami az elso idézetet illeti:
Én megértem, hogy Ilyés
Zsoltnak elsosorban az általa idézett szövegrész nyerte meg
a tetszését, mégsem gondolom túlzottan szerencsésnek, hogy
az ezzel ellentétes tartalmú és az általam korábban idézett
egyéb dokumentumok eloírásaival szinte szó szerint egybevágó
bekezdéseket nem tartotta érdemesnek a lefordításra. 
Nem azért idéztem csak azt az egyetlen szövegrészt, mert "az nyerte meg a tetszésemet", hanem mert rövid akartam lenni, a többi már elhangzott, s amint akkori levelemben irtam: ezt a szempontot, az Egyház ezirányú nyitását senki nem emlitette. 

S most muszáj akkor kitérjek e LI 3. pontjának szerkezetére.
3. bevezetojében: senkinek sem szabad önkényesen megváltoztatni, mással helyettesíteni oket (a liturgikus szövegeket), hozzáadni vagy elvenni belolük. 
- egy püspöki kari jóváhagyás nem számit "önkényesnek".

3.a) A Mise rendjét (Ordo Missae) különös módon meg kell
tartani. A benne található formulákon a nyilvános
fordításokban semmilyen módon, még énekes mise címén sem
lehet változtatni.  - mondja a dokumentum.
- Itt a mise minden szövegérol szó van, az eukarisztikus imát, a mise könyörgéseit is beleértve. Tehát a dok. eloször kezdi egy általános szabállyal, aztán pedig kezdi részletezni. Már a b) végén megjelenik egy figyelemreméltó megjegyzés: a misekezdo ének és áldozási ének megválasztásánál ügyeljenek a hívek igényeire is, akik használni fogják oket. - (R. Zoltán forditásából)
3.c) Itt, az általam idézett résznél egészen egyértelmuen beszél szövegrol, dallamról, ritmusról, zenei formákról, hangszerekrol. S nem hiszem, hogy a fönti két pont értelmében ezt másképp kéne érteni, mint ahogy irva van. Hanem éppen a fönti általános kijelentés részletezésekor ennél a pontnál maga a törvényhozó értelmezi azt igy.
A 3.d) pont aztán beszél a könyörgésekrol, az e) az olvasmányokról és igy tovább.

4. A hatályon kívül helyezett szövegrészhez Ilyés Zsolt
szerencsére hozzáteszi: "Ez a változat is a helyi püspök,
Püspöki Kar jóváhagyására szorul (ne önkényesen szabdaljuk,
alakitsuk a szöveget)." - Hú, micsoda mázlista vagyok! Még tiszta szerencse! :-)

Kétségeim vannak afelol, hogy ezen dokumentumok minden pontja érvényét vesztette. A LA a forditással kapcsolatban rendelkezik, s nem a zenei formákkal foglalkozik. Ugyanigy azt is kétlem, hogy ez a tipusú instrukció a gyermekmisékkel kapcsolatos direktóriumot is hatályon kivül helyezné. De ennek még utánanézek, mihelyt idom lesz (ha addig valaki meg nem teszi).

De ha ezek a rendelkezések 2001-ben érvényüket vesztették (elképzelheto), akkor érdemes-e még egyáltalán ezekrol beszélni? Nekem igen. Ha a püspöki karoknak kötelességük lett volna egy ilyen ifjúsági meg gyerekmisékre való repertoárt összeállittatni és jóváhagyni (ahogy R. Zoltán helyenes korrigált, ez nem csak lehetoségük, hanem kötelességük lett volna), akkor kérdem: ezen eloirás érvényesitésért is ugyanolyan lelkesen szorgalmazták-e (2001-ig), mint ahogy most egyesek ezeknek teljes betiltását? 
S mi lesz, ha egy pár év mulva meg ez a rendelkezés fogja érvényét vesziteni? Nem lenne az elso ilyen eset az elmúlt 45 évben (s nem is a második). Amint éppen Rihmer Zoltán emliti, ezen legutóbbi instrukció éppen a nagy liturgikusok részérol nagyon sok fenntartással fogadott dokumentum. Biztos, hogy ez most már egy jó pár nemzedékig meghatározza az irányvonalat?
A zsinat nagy teológusai, a népnyelvu liturgia szorgalmazói, a liturgia megujitásának sok nagy egyénisége rengeteget szenvedett és próbálták oket elhalgattatni az akkor érvényben levo törvényekre hivatkozva, mely törvények sokak meglepetésére a zsinat kapcsán, után megváltoztak.

Nem a szabályok ellen akarok izgatni (félreértés ne essék), hanem csak arra figyelmeztetni, hogy nem elégedhetünk meg és nem nyugodhatunk meg még teljesen úgy gondolkodván, hogy "megvannak a szabályok, eloirások, most már nem kell gondolkodnunk, csak engedelmeskednünk és gyakorlatba ültetnünk". Nem lehetünk szabályok embertelen és könyörtelen végrehajtói csupán. De nem akarom a listatagokat ennek kifejtésével most fárasztani.
Az egyház nem abszolutizál. A hatályos törvénykönyvünket (CIC) megnyitó apostoli rendelkezés igy kezdodik: A szent fegyelem törvényeit a katolikus egyház az idok során meg szokta reformálni és meg szokta ujitani, hogy - mindig huen az isteni alapitohoz - kelloen megfeleljenek a rábizott, üdvösségre vezérlo küldetésnek. És az utolsó kánon (1752) ezzel a mondattal zárja az egész törvénykönyvet: ...a lelkek üdvösségének az egyházban mindig a legfobb törvénynek kell lennie.

A Lélek munkája nyomán született új mozgalmak (és ezt is az egyházunk ismerte el a Lélek munkájának!) nem a gregorián és az orgona dallamvilágával, stilusával élnek (persze énekelnek néha gregoriánt is ha kell). Rengeteg életörömet, oszinte hitet és hálaadást tapasztaltam bennük, rengeteg komoly hivatás (papi, szerzetesi és családos) érlelodött e nem-gregorián énekanyagot használó közösségekben (pl. Fokolare, Szent Egyed, Neokatekumen stb. közösségekben). Angol nyelvterületen (például) nem lelkiségi környezetben is jó pár nagyon értékes, misén használt éneket hallottam. Nagyon mély teológiai mondanivalóval, komoly bibliai alapokkal és jó szinvonalú, de "modern" stilusú zenével. 
Az Egyház védeni akarja törvényeivel a liturgiát a káosztól (és ez rendjén is van), védeni akarja kincseit az eltunéstol (és ez is rendjén van). Keresi a helyét és szerepét az újnak (és e téren még sok a keresés sok a tennivaló és sok minden lesz), és probálja komolyan felismerni és értelmezni az "idok jeleit". Én azért bizom és azért vagyok nyugodt és derüs, mert az új nemzedék ezen keresésében, ezen vergodésében a Lélek munkáját látom, amire egyházunk is fölfigyelt. Van, aki megelégszik a gregoriánnal és az orgonával és ez kielégiti igényeit és növeli, mélyiti hitét. Rendben van. Istennek legyen hála érte és csak megerositeni akarnék mindenkit ezen útjában. De vannak, akik Isten végtelen gazdagságának köszönhetoen másként élik meg mindezt, akik e mellett (és nem ez ellenében!!!) valami egyébre is szomjaznak, vágynak. Az egyház által is elimesmert és támogatott lelkiségekben ezen új igények elég nyilvánvalókká válnak.

Legyen-e vagy ne más szövegu ordinárium (Kyrie, Gloria stb)? Nem ez a legfontosabb kérdés. Legyenek megfelelo szövegu és dallamú, igényes, korszeru énekeink misekezdésre, felajánlásra, áldozásra, kivonulásra. Legyenek szöveghu, de "modern" dallamú szinvonalas ordináriumaink. Legyenek megzenésitve saját dallamra zsoltáraink, azok megfelelo hangulatát, érzéseit kifejezoen. Legyenek himnuszaink (pl zsolozsma himnuszainak dallamai). Ez igen komoly feladat. Ha már mindez megvan s még mindig nagy problémaként jelentkezne a "Szent vagy, szent vagy" szövege, akkor ezek után érdemes lesz ezen is elgondolkodni. De addig még hosszu út és rengeteg tennivaló vár ránk.

S végül mindenkit csak arra tudnék buzditani, hogy ismerje meg egyházunk csodálatos liturgikus kincsét, amit az elmúlt évszázadok során alkotott és kikristályositott. Ezt a munkát nem pótolhatja az új utak, új formák keresése.

Tisztelettel:

Ilyés Zsolt