Subject: [Liturgia] Nagyböjtben tilos a virág.

From: Urbán Péter <[email-masked]>
Date: Mon, 1 Mar 2004 17:40:56 +0100

Ha a liturgia külsőségei (színes ruhák, oltárterítők, virágok, gyertyák, orgonaszó) arra valók, hogy az emberek figyelmét valamire jobban ráirányítsák, akkor itt valami nem stimmel.
Akkor minden dísz elvonja a figyelmet a lényegről; templomaink legyenek tiszták, fehérek, üresek. Ha azonban nem arra való (pl. virág: szónál pontosabban kifejezi, tiszteletünket az oltáriszentségben jelenlevő Krisztus iránt), akkor a nagyböjtben mi indokolja tiszteletünknek ilyen látványos megváltozását? Ámde, ha a mégis az érzékek fegyelméről (megfegyelmezéséről) van szó, akkor egy pici ellentmondás csak van a dologban.

Azt imádkozzuk az egyik prefációban:  A te boldogságod (ui. Istené) teljes a mi dicséretünk nélkül is. (és) a mi magasztalásunk nem tesz nagyobbá téged, nekünk azonban üdvösségünkre válik (Ámen.). Vagyis: Istennek nincs szüksége arra, ami nekünk az üdvösségünkre válik. Itt minden azért nagyon fontos, mert miközben Isten dicsérjük, mi magunk válunk alkalmassá üdvössége befogadására. Az öncélú istendicséret (azért dicsérjük, mert dicsérni akarjuk, nincs más célunk vele) mégis egedül nekünk (az EMBERNEK) fontos. Életének és közösségi életének csúcsa és forrása. Ezért az a dicséret, imádás jó, ami ember-formájú, és ami a legáltalánosabban emberi. Sem nem túl harsány, sem nem kirívó. Inkább visszafogott: az ünnepélyességében is tartózkodó, hogy mindenkié lehessen egyszerre. Ne csak azé, aki most szinte elszáll az örömtől és ujjongó lelkében, hanem, aki most szomorú, de Istenéhez fordul ebben az állapotban is. 
Számomra ezért fontosak az előírások, a rubrikák, hogy saját magunktól (is) megőrizzenek, az ötleteinktől, a kreativitásunktól, de ne TILOSozzunk! 

Üdv.: UrbánPéter