Subject: [Liturgia] SC 40

From: Kürnyek Róbert <[email-masked]>
Date: Sun, 7 Dec 2003 23:09:18 +0100

Az Istentiszeteleti és szentségfegyelmi kongregáció szervezésében
megemlékező szimpóziumra került sor december 4-én, Rómában, a VI Pál aula
szinódusi termében. A számos résztvevő bíboros és püspök mellett a római és
olasz liturgikus intézetek munkatársai, professzorai és hallgatói is jelen
voltak, de az esemény nyitott volt minden érdeklődő számára. A tanulmányi
nap kezdetén Card. Arinze, a kongregáció prefektusa köszöntötte a
jelenlevőket, s olvasta fel a szentatya üzenetét a szimpózium közönségének.
Ezt követően teljes terjedelmében elhangzott II. János Pál pápa új apostoli
levele, melyet e jeles jubileum alkamából írt. Mindezek után kezdődtek az
előadások, melyek három téma köré csoportosultak:
1. téma: 40 évvel a Sacrosanctum Concilium kihirdetése után: a múlt és a
jövő között.
Elsőként Card. George (Chicago-USA) filozófiai és antopológiai szempontból
közelítette meg a SC 7 pontját. Elsősorban két kérdésre kereste a választ:
Ki a liturgia alanya (subject), ill. hogyan vesz részt ez az alany a
liturgikus ünneplésben. Bár a kérdés talán egyszerűnek tűnik, mégis el kell
rajta gondolkodnunk, hiszen a földi liturgia "csupán" részesül az igazi,
mennyei liturgiában, melynek mindenképpen Krisztus a cselekvő alanya (vö. SC
8). Ugyanakkor utalt a Katekizmusra is, mely szerint a liturgia, mint opus
trinitatis szerepel. A továbbiakban az ember (homo liturgicus), mint
liturgikus alany (subject) témakörét taglalta.
Egy második relációban Prof. M. Augé (Róma) a SC nyugat-európai
fogdtatásáról beszélt. E szerint a szívélyes fogadtatás után már ugyanabban
az évben, 1964-ben megjelentek az első értelmezési problémák, elsősorban két
területen: a népnyelvek tág használata terén és a szentmise struktúrájával
kapcsolatban. Ugyanakkor a liturgikus reformok jórésze különösképpen
Dél-Európában szinte önkéntelenül ment végbe, mindenféle tudatos ellenőrzés
nélkül. A professzor egy fontos megállapításában a liturgia jövőjét a
liturgikus képzésben, formálásban jelölte meg.
2. téma: a liturgia II. János Pál pápaságában:
Card. Meisner (Köln-Németország) a liturgia szerepéről beszélt a pápa
uralkodásában. E szerint az örökség, melyet II. János Pál átvett, már egy
beindult gépezet volt, hiszen a liturgikus könyvek jelentős része, s velük
együtt a liturgikus előírások is napvilágot láttak. Ugyanakkor a megújulás
kritériumai is világossá váltak: mindig a tradíció vonalában megújítani, a
teljes pászka-misztérium megjelenítése a liturgiában, Isten szava
gazdagságának felfedezése és annak olvasása a liturgiában, ill. elősegíteni,
hogy a liturgiában nyilvánvalóvá lehessen az egyház. Ugyanerről beszél a
pápa az Ecclesia in Europa dokumentumban is: imádkozó egyházzá kell válnunk,
melyhez az út a liturgia újrafelfedezésén át juthatunk. Itt kerül előtérbe
ismét a misztagógia szerepe. Ugyanakkor szükségessé válik a litugia és a
hétköznapi élet egyensúlyba hozása is, hogy az istentisztelet valóban az
egyház élete legyen.
Card. Tumi (Douala-Kamerun) a pápa hivatalos tanításait és néhány
jelentősebb szentbeszédét vizsgálta, melyek a litugiáról beszélnek, Mons.
Cichy (Katowice-Lengyelország) pedig a közép-kelet-európai jelentős pápai
liturgikus eseményeket foglalta össze. P. Aranda Cervantes (Mexikó) a
dél-amerikai országok liturgikus reformjáról beszélt.
3. téma: száz évvel X. Piusz "Tra le sollecitudini" motu proprio-ja után.
Card Dias (Bombay-India) a dokumentum princípiumait foglalta össze, ill. a
dokumentum hatását a zsinatig. Ezek szerint a szent zenének részesednie kell
a liturgia végső céljában: Isten dicsőségére és az ember üdvösségére kell,
hogy szolgáljon, mégpedig úgy, hogy a zene a szentmise integráns része
legyen. A liturgikus zene szent, művészi és egyetemes. Ezeket a
kritériumokat használják az utána következő dokumentumok is.
D. Dupont (Solesmes-Franciaország) a zene és az éneklés reformjáról szólt,
melyben a motu proprio az első lépcsőt képezte. Mons. Liberto (Róma) a szent
zene kritériumait és jövőjét taglalta, végül D. Hermans egy konkrét
példában, a Benelux-államok esetében mutatta be a liturgikus zene
fejlődését. Ezen témák tárgyalása során természetesen felmerült a gregorián
ének és a népénekek, ill. modern énekek kérdése is. Az álláspontok még igen
óvatosak voltak, s leginkább csak a gregorián értékeiről szóltak, elzárkózni
azonban természetesen egyik zenestílus elől sem lehetett. A hallgatóság
megítélése szerint azonban mindenképpen szükséges elsősorban a népének az
aktív részvételhez. Mindenesetre mindannyian hangsúlyozták a "Tra le
sollecitudini" kritériumait és az énekek kongregáció által történő
jóváhagyását is.
A nap során lehetőség nyílt kérdéseket feltenni az előadásokkal
kapcsoaltban, mely lehetőséggel a hallgatóság szívesen élt is. A tanulmányi
nap a bíboros prefektus köszönő szavaival zárult.
A nap előadásai hamarosan könyv formájában is megjelennek a vatikáni
kiadónál. Az pedig érdeklődőknek Word dokumentum formájában (47 KB) az új
pápai levelet olaszul már el tudom küldeni (Ha valaki szeretné megkapni,
jelezzen vissza egy levélben).

Kürnyek Róbert
Róma