Subject: [Liturgia] Redemptionis Sacramentum

From: Kürnyek Róbert <[email-masked]>
Date: Fri, 23 Apr 2004 18:05:20 +0200

Ma délelott Francis Card. Arinze és Domenico Sorrentino, az Istentiszteleti
és Szentségfegyelmi Kongregáció prefektusa és titkára bemutatták azt az új
dokumentumot, mely az Eukarisziával kapcsolatos néhány kérdésrol szól. A
dokumentum a Redemptionis Sacramentum címet viseli és a Hittani Kongregáció
közremuködésével készült. A dokumentum megszületésének két indítóoka volt:
egyészt a Szentatya kifejezett kérése az Ecclesia de Eucharistia
enciklikában, másrészt pedig az egyre inkább elszaporodó abúzusok az
eukarisztia ünneplésével kapcsolatban.
Az instrukció 8 fejezetet és 186 paragrafust tartalmaz. Az elso fejezet a
liturgia gondnokairól és szabályzóiról: a püspökökrol, püspöki
konferenciákról, papokról és diakónusokról szól. A 2. fejezet a hívok
résztvételét taglalja. A 3. fejezet a szetmise helyes bemutatásáról, míg a
4. a szentáldozásról szól. Az 5. fejezet témája az eukarisztia ünneplésével
kapcsolatos kérdések, mint pl. az ünneplés helye vagy a liturgikus ruhák. A
6. fejezet az Eukarisztia orzésérol és misén kívüli tiszteletérol szól, míg
a 7. fejezet a laikusok szerepét tárgyalja. Az utolsó fejezet az abúzusok
orvoslásáról szól.
A dokumentumról valószínuleg még az elkövetkezo idoben sokat fogunk hallani,
mert nagy várakozás elozte meg a publikálását. Bár a kommentárok még
születoben vannak, aki azonban már most szeretne konzultálni a dokumentum
szövegével, megtalálhatja a következo linkek alatt:

olaszul:
http://www.vatican.va/roman_curia/congregations/ccdds/documents/rc_con_ccdds_doc_20040423_redemptionis-sacramentum_it.html

németül:
http://www.vatican.va/roman_curia/congregations/ccdds/documents/rc_con_ccdds_doc_20040423_redemptionis-sacramentum_ge.html

angolul:
http://www.vatican.va/roman_curia/congregations/ccdds/documents/rc_con_ccdds_doc_20040423_redemptionis-sacramentum_en.html

franciául:
http://www.vatican.va/roman_curia/congregations/ccdds/documents/rc_con_ccdds_doc_20040423_redemptionis-sacramentum_fr.html

spanyolul:
http://www.vatican.va/roman_curia/congregations/ccdds/documents/rc_con_ccdds_doc_20040423_redemptionis-sacramentum_sp.html

latinul:
http://www.vatican.va/roman_curia/congregations/ccdds/documents/rc_con_ccdds_doc_20040423_redemptionis-sacramentum_lt.html

Kürnyek Róbert

---

From: "Fülöp Ákos" <[email-masked]>
Date: Fri, 23 Apr 2004 21:10:43 +0200

Ha valaki nem fér hozzá, szívesen elküldöm a német változatot...
(negyvenegtynehány oldal...)
satya

---

From: Biacsi Dávid SJ <[email-masked]>
Date: Wed, 5 May 2004 00:30:13 +0200

Kedves Listatagok, kedves Barátaim,

Az Istentiszteleti és Szentségi Kongregáció legújabb, Redemptoris
Sacramentum kezdetű instrukciójának franciaországi recepciója ürügyén
szólnék, néhol teljesen szubjektíven, nemcsak liturgiáról. Ha valakit
fáraszt, nyugodtan ugorja át.

A (párizsi) környezetemben az instrukció csaknem egyöntetű, zsigeri
elutasítását tapasztalom. Kürnyek Róbert írta: "A dokumentumról valószínuleg
még az elkövetkezo idoben sokat fogunk hallani, mert nagy várakozás elozte
meg a publikálását." Szeretnék többet olvasni erről a "nagy várakozásról",
hiszen többek első reakciója az volt, hogy csak megosztást, lelkiismereti
terhet és testvérietlenséget (feljelentgetéseket) fog szülni, ha szélesebb
nyilvánosságra kerül, bár meg sem jelent volna.

Olyan kultúrában élek, ahol a kereszténység és a társadalom viszonyát az
intézménytelenedés (deinstitutionalization) és a szubjektivizmus jellemzi.
Az intézménytelenedés alatt azt értem, hogy a vallást az emberek
előírásoktól elválasztva élik meg, azaz, fáziseltolódás van a szubjektív
vallásos identifikáció ("katolikus vagyok") és a doktrína (dogmák, "vatikáni
dokumontumok" stb.) között. A szubjektivizmus (individualizmus) alatt azt
értem, hogy a vallás igazsága abban nyilvánul meg, hogy én itt és most mit
élek meg belőle és miben válik hasznomra. Ennek egyik forrása de
következménye is a nominalizmus (a realizmussal szemben: ki gondolta volna,
hogy a skolasztika ezen problémája a huszonegyedik században újult erővel
felbukkan?): nincs más valóság, csak az egyéni. Kollektív fogalmak:
közösség, egyház -- üresen csengő szavak; csak az individuum, az egyén
létezik reálisan. A francia köztársaság hivatalos világnézete
("államvallása"), az alkotmány 2. §-a szerint a negyedik alapja, a laicité
szállóigéje akár a következő lehetne: mindent az egyénnek, semmit a
közösségnek! Azaz, ennek a filozófiának az egyik olvasata szerint (mely
filozófia deklaráltan alapja a francia köztársaságnak) a közösség gátolja az
egyént önmaga kibontakozásában (pl. a muzulmán közösség gátolja a nőt
egyéniségének kiteljesülésében), ezért meg kell tiltani, hogy a közösség az
egyén fölé emelkedjen. [Engedjetek meg egy szubjektív kontrasztot: az 1945
előtti német állam jelmondata nemcsak a poroszoktól örökölt "Gott mit uns"
volt, hanem a "Gemeinnutz geht vor Eigennutz" is. Majd minden pénzen (az
amerikai "In God we trust"-hoz hasonlóan) rajta volt vagy az egyik, vagy a
másik. A mai nyugati modern társadalom deklaráltan ennek ellentéte: a vallás
szigorúan a magánszférába tartozik, és ezt a határt nem lépheti át. A
közszféra nem deklarálhat vallásos identitást. El tudjátok képzelni, hogy a
Paris 8 egyetem oktatói de facto nem mehetnek egy katolikus alapítvány által
az egyetemi hallgatók szolgálatára (nyelvtanfolyamok, felzárkóztatás,
albérlet-közvetítés, meghallgatás, számítógép-használat...) fentartott
egyesület rendezvényeire? El tudjátok képzelni, hogy az előbb említett
katolikus alapítvány nem veheti bérbe az egyetem egyetlen termét sem Veni
Sancte vagy Te Deum céljára? Franciaországban az Egyház deklaráltan ki van
zárva a közéletből (oktatás, javak kezelése, igazságszolgáltatás). El
tudjátok képzelni, hogy a hatályos törvények nem teszik lehetővé, hogy
tanár, postás, vasutas, minisztériumi tanácsadó legyek, mert akkor fizetést
kapnék az államtól, és erre szerzetesként/papként nincs jogom? Amerikában
belpolitikai téma, hogy a katolikus elnökjelöltnek -- abortusszal
kapcsolatos nézetei miatt -- a püspöke megtiltotta, hogy az egyházmegyéjében
szentségekhez járuljon. Itt az lenne botrány, ha egy miniszterről,
államtitkárról, némely egyetemen professzorról kitudódna, hogy templomba
jár.]

******************

A misekönyv általános rendelkezései nemde azt mutatják be, hogy hogyan
szeretné az Egyház ünnepelni a szentmisét? Környezetemből többen (és úgy
tűnik számomra, hogy magatartásuk, érvelésük a francia részegyház jelentős
részét -- nagyon könnyen lehet, hogy a túlnyomó többségét! -- jellemzi) nem
akarják, hogy Rómából mondják meg nekik, hogy hogyan ünnepeljék az
eukarisztiát. Nem tartják jogi tekintéllyel rendelkezőnek az Istentiszteleti
és Szentségi kongregáció által kidolgozott és a Szentatya által jóváhagyott
Instrukciót (vö. intézménytelenedés), és nagyon visszataszítónak találják,
hogy a 184. bekezdés a visszaélések jelentésére buzdítja a katolikusokat...

Noel Barber rendtársam írta 1996-ban:

"The Vatican Council may have had important effects on the teaching and
practice of the Church but there is no evidence that it had any effect on
mainstream culture. The Church in the West, therefore, remains a marginal
institution and secular culture has little or no religious content as
evidenced in literature, the arts and music... We will continue to see an
increasing secularisation not only of institutions but also of consciousness
as an increasing number of people live their lives without reference to
religious belief... It is likely that within a generation or two the
religious orders will experience in Asia, Africa and Latin America what they
are now experiencing in the West."

Azért osztom meg újabb párizsi tapasztalataimat, mert N. Barber jóslatát
elég valószínűnek látom, és szeretném, ha a magyar részegyházban élő
listatagok első kézből tudomást szereznének ezekről, és reagálnának rájuk.
Másrészt fáj, hogy a római rítust egyre inkább fikciónak, kiüresedett,
tartalom nélküli fogalomnak vélem, hiszen hatalmas eltérések vannak a
dokumentumok és a gyakorlat között, ahogyan a dokumentumok előírásait,
rendelkezéseit Isten népe néhol jóhiszeműen cselekszi. Harmadszor pedig az
ortodoxia és az ortopraxis hatalmas összekötő ereje (ami talán még a mi
életünkben hozzájárulhat a keleti asszír és a káld egyház újraegyesüléséhez
és elősegítheti a többi szakadás megszűntét) nos, ez a hatalmas ajándék, ami
akkora vonzerőt képvisel az iszlámban, egyszerűen eltűnt a modern nyugati
egyházból. Tempora mutantur, sed nos mutamur-ne in illis? Itt úgy tűnik
számomra, hogy a katolikusok (hívek, papok, szerzetesek) nagy része az
egyházi tekintélyt nem sajátjaként, hozzátartozóként éli meg. Máshol, máskor
a hívek saját testükkel védték a püspöküket, papjaikat, például Szarvas
Miklós rendtársamat Kínában a kommunista hatalomátvétel után, ahogy többek
között Koch István naplójában is olvasható, de azt hiszem, Hetényi Varga
Károly életműve közelebbi példák tömkelegével szolgál.

*****************

Summa summarum: mi a teendő? Mi a helyi egyházak igénye, amelyekben a
listatagok élnek/ti éltek? Mi tesz katolikussá? Mi tart meg katolikusnak?
Hűség Rómához, a tanítóhivatalhoz? A szentmise adaptálása az eukarisztiát
ünneplő pap/hívek/közösség pillanatnyi lelki-testi szükségleteihez?
Hogyan fogadható (el) az instrukció abban a részegyházban, amelyben jelenleg
élek? Hogyan tehet szabadabbá Krisztus követésében az, ami természeténél
fogva köt?

Szeretettel üdvözlök mindenkit,
Dávid
----------
Biacsi Dávid SJ

---

From: Biacsi Dávid SJ <[email-masked]>
Date: Wed, 5 May 2004 00:36:18 +0200

Levelem első sorában helyesen: Redemptionis Sacramentum. Bocsánat a hibáért.
D.

---

From: Verbényi István <[email-masked]>
Date: Tue, 11 May 2004 21:07:33 +0200

Kedves Dávid, kedves Listatagok!

Nem tudom, mi lehet az, ami akkora vihart kavar. Végig olvastam, inkább egy
összefoglalónak tartom. Pl. érdekes, hogy a kézbe áldoztatás kérdéséhez mit
szólnak azok, akik megtagadják azt a hívőtől. Még annyit: a magyar fordítás
készül, remélem, júniusban már magyarul is kézbe kerül.
A franciaországi helyzeképhez - szerintem - nem külön magyarázat.
Sajnálatos!
Üdv!
Verbényi István
MALEZI