Subject: [Liturgia] nagypenteki drama

From: "Füzes Ádám" <[email-masked]>
Date: Fri, 29 Mar 2002 09:57:04 +0100

Kedves Kollégák!

A Húsvéti Szent Háromnap alkalmából küldöm ezt a kis keleti liturgikus
drámát.
Frissen fordítottam olaszból, nem lett egy műfordítás, de a szöveg
egyszerűsége miatt így is visszaadja a Kereszt teológiájának dicsőséges
oldalát.

Ezzel kívánok minden listatagnak áldott Húsvétot, szép és méltó
liturgiákkal!

Füzes Ádám

+++++++++++++++++++++++++++++++++++++++++++++++++++++++++++

A lator és a kerub
Keleti keresztény liturgikus dráma

1. A keresztrefeszítésnél csodát láttam,
amikor a lator kérte Urunkat
"Emlékezz meg rólam, Uram, azon a napon
amikor belépsz az országba, amely nem múlik el."

2. Könyörgését a megfeszített Király elé tette,
elé terjesztette és irgalmát kérte
ő pedig együttérzéssel telve meghallgatta
és elfogadta az ő imádságát.

3. "Emlékezz meg rólam, Uram - kiáltotta a keresztre szegezve -
amikor majd megjelensz abban az országban
és a dicsőségben, amellyel eljössz,
látom majd az irgalmadat, mert hittem Benned."

4. Mondta az Úr: "Mert hittél,
ma az Éden kertjében leszel.
Hidd, ó ember, hogy nem leszel kizárva
az országból, ahová vágyakozol."

5. "Vedd magadhoz a keresztet, mint jelet és menj!
Íme a nagyszerű kulcs, amellyel kinyílik
ama kert nagy kapuja,
hogy beléphessen rajta Ádám, aki száműzve volt onnét."

6. Az Úr szava, akár egy adománylevél
az udvar pecsétjével ellátva,
átadatott a latornak. Ez átvette
és az Édenkert felé indult.

7. Hallotta a kerub és futni kezdett
és elfogta a latort a kapuban,
megállította kardjával,
és döbbenten kérdezte:

8. Kerub: "Mondd, ó ember, ki küldött téged,
mit keresel és hogy jöttél ide?
Mi hozott ide téged?
Add elő és adj magyarázatot, ki vagy te?"

9. Lator: "Megmondom neked, amit kérdezel.
Rakd el a kardodat és hallgass rám.
Lator vagyok, de irgalomért esdettem,
idejönnöm pedig a te Urad rendelt engem."

10. K: "Milyen hatalom segített ideérkezned,
és ki küldött téged erre a rettenetes helyre?
Ki segített átkelned a tüzes tengeren?
Ki küldött ide, hogy belépj az Édenbe?"

11. L: "A Fiú hatalmával - mert ő küldött engem -
Átkeltem és ideértem, nem ismertem akadályt
és hála Neki a Hatalmasságokat legyőztem,
és megérkeztem ide, hogy belépjek, amint ígéretet kaptam rá."

12. K: "Te egy lator vagy, amint mondottad,
de ezen a helyen nem lehet rabolni.
Lándzsa veszi körül és őrzi.
Fordulj vissza, ember, elvétetted az utad."

13. L: "Lator voltam de megváltoztam.
Nem rabolni jöttem ide.
Íme, velem van az Éden kulcsa,
ezzel kinyitom és belépek, semmi sem állhatja utamat."

14. K: "Rettenetes ez a hely és nem lehet ide belépni,
tűzből van a fala és nem lehet ledönteni.
A kard itt lángol körülötte.
Hogyan merészeltél hát idejönni?"

15. L: "Rettenetes volt ez a hely, amint mondtad,
amíg az Úr a keresztre nem emelkedett.
Őbelé a fájdalmak lándzsáját verték
és a te kardod nem tud ölni többé."

16. K: "Attól a naptól fogva, hogy Ádám innét kiment
belépni senkit sem láttam,
fajotok kiűzetett a Kertből.
Te nem lépsz be ide. Ne vitatkozz velem!"

17. L: "Attól fogva, hogy Ádám vétkezett
fajunk ellen Urad haragra gerjedt,
de megengesztelődött és kinyitotta a kaput.
Hogy te tovább itt maradj, annak immár értelme nincs."

18. K: "Tudnod kell, hogy nincs rá mód,
hogy tisztátalan ember ide belépjen.
Te gyilkos vagy és vért ontottál.
Ki hozott téged az igazak földjére?"

19. L: "Tudnod kell, hogy így akarta az,
aki a tisztátalanokat megtisztítja, és akit velem keresztre feszítettek.
Keblének vérével megmosott és megtisztított
és a paradicsomba küldött."

20. K: "Tűnj innét, ember! Ne vitatkozz velem,
mert ez az én dolgom.
Az Élet Fáját, ami itt van,
őrzöm én fajodtól e lándzsával."

21. L: "Tűnj innét, strázsa, tanuld meg és nézd,
hogy kertedből az Élet Gyümölcsét,
íme, a Golgotán hagytam függni,
hogy fajunk beléphessen, és ne legyen többé semmi akadály előtte."

22. K: "Éva és Ádám adóslevelet írtak alá és vállaltak magukra,
de nem fizették ki
és az ítélet által kiűzettek,
hogy a tövisek földjén fáradozzanak."

23. L: "Hallgass, kerub: az adósság kifizetve,
mert annak számlája a keresztre tűzetett.
Urad vérrel és vízzel eltörölte azt.
A szögekkel széttépte és megsemmisítette."

24. K: "Fajotok kiűzetett a Kertből
és nincs már orvosság, mi visszahozhatná.
A kard hegye már mozog is,
és ha jön valaki, ledöföm."

25. L: "A kiűzött most visszatért atyjához,
mert a jó pásztor elindult megkeresni
az elveszett bárányt, aki elkóborolt a nyájától
és a pásztor vállán hozza vissza, hogy megünnepeljék."

26. K: "Ma valami újat láttam,
egy menet érkezett a Kertbe.
Íme, láttam Ádám nyomait,
aki kiment innen és nem tért többé vissza."

27. L: "Urad, Jézus tette ezt,
mert feloldozta a megkötözött Ádámot,
és felhozta a holtakat az alvilágból,
engem pedig előttük küldött, hogy utat nyissak nekik."

28. K: "Kerub vagyok. Hogyan gúnyolhatod
az őrséget, melyet rám bíztak?
Legyőzhetetlen vagyok, tűzből készültem,
de te, Ádám fia, mit merészelsz még?"

29. L: "Egyenlő vagyok veled,
egy közös urunk van, neked és nekem.
Sokkal magasabb az ő hatalma a tiédnél vagy az enyémnél.
Nem félek hát, mert ő az, aki engem küldött."

30. K: "Nem léphetsz be ide.
Nem teheted lábadat erre a földre.
Itt az Ő jelenléte diadalmaskodik
és tüzes lándzsa itt az őr."

31. L: "Nem tarthatsz többé vissza senkit sem.
Eltompult a kardod hegye és nem tüzes többé.
A kereszt kinyitotta az Éden kertjét.
És nem zárul az be soha többé."

32. K: "Nem olvastad az Írásokban,
hogy a kerubra és a kardra lett bízva
az Édenkert őrzése, hogy ne léphessen
ide be Ádám családja."

33. L: "Nem jutott el hozzád a Kinyilatkoztatás,
hogy Urad lejött és a mi testünket öltötte magára,
kiengesztelődött Ádámmal aki azelőtt kiűzetett,
és visszajuttatta az Édenbe, Urad, aki azelőtt megharagudott."

34. K: "Már lendül a tüzes kard.
Ez őrzi az Élet Fáját
és ez félemlítette meg Ádámot, amikor vétkezett.
De te, hogyhogy nem félsz?"

35. L: "Ímhol nálam van az Úr jele,
hála neki élét vesztette a lándzsa és a kard,
az adóslevél pedig megszűnt
az elűzött Ádám pedig visszatért."

36. K: "Tüzes seregek sorakoztak fel,
milliók megszámlálhatatlan sokasága.
Rémisztőek, és nem tudsz
előre jutni vagy átmenni közöttük."

37. L: "A csapatok sokasága, akikről beszélsz,
látják a keresztet és megrémülnek.
A Fiú jele félelmet kelt bennük,
meghajolnak előtte, nekem pedig tisztelegnek."

38. K: "A Kocsin van az én Uram jele,
aki a Trónon ül, elrejtve előlünk.
De te hogy is mondtad, hogyan
hordod a Jelet és dicsőíted?"

39. L: "Ragyogása odafent a Kocsin,
de íme idelent keresztje a Golgotán.
Vérével új rendet írt,
hogy visszahozza Ádámot a Kertbe."

40. K: "Ó, te rablógyilkos, mit mondasz már?
Ó, te gyilkos, ki küldött téged?
Lángol ellened kardom,
és a tüzes lándzsa már vár rád."

41. L: "Ne félj, ó szolgája a Királynak!
Felmentett téged az Úr a rád bízott szolgálat alól.
A keresztet hoztam jelül neked.
Nézd meg, hogy valódi. Ne vitatkozz!"

42. K: "Jézus keresztje, amit idehoztál,
nem is merek rátekinteni.
Valóban rettenetes ez. Nincs többé akadály számodra.
Jöjj és lépj be az Édenbe, mert Ő akarta ezt így.

43. L: "A Fiú keresztje ledöntötte a kerítést,
melyet közénk és közétek emelt.
Elmúlt a harag és béke váltotta fel,
az Édenbe vezető úton nincs immáron akadály.

44. K: "A Megölt küldött téged a vérével, hogy elengedj engem,
hogy eldobjam a kardom, melyet suhogtattam.
Félelmetes a jel, melyet ide hoztál!
Többé nem makacskodom. Lépj be, ó örökös!"

45. L: "Elérkezett a feltámadás az emberekhez,
akiket kiűztek földjükről.
Kerubok és őrszemek örüljetek velünk,
mert elérkeztünk városotokba!"

46. K: "Nagy irgalmasság áradt el rajtatok,
ó Ádám fiai, akik vétkeztetek és meghaltatok.
Lépj be, ó lator, és sosem lesz előtted akadály!
Nyitva áll már a kapu a belépők előtt."

47. L: "Nagy és dicső Urunk irgalma,
mert kegyelme meglátogatott és szeretete akarta ezt.
Ó szellemi lények, örüljetek velünk,
mert a ti gyülekezetetekbe vegyülhettünk ma."

48. K: "Kardomnak élét a kereszt
eltérítette fajotok felől.
Ó számkivetettek, kik most visszatértek, ne féljetek!
Vonuljatok be örvendezéssel a kertbe!"

49. L: "Dicsőség az Édenben, mely megengesztelődött,
dicsőség a földön, mely felszabadult!
Áldott a kereszt, mely kedvessé tett,
s nem zárnak ki többé csapataitok."

50. K: "Hála Néked, világmindenség Ura,
aki visszatérítetted a kiűzött Ádámot,
és hála a latornak, aki kegyelmet kért,
s megnyitottad a rég bezárt kaput."

51. L: "Hála Néked, mert a Te szavad erejéből
léphetett be a lator az Éden Kertjébe,
és teljesült Ádám régi reménye,
aki végre visszatért a helyre, ahonnét eltávozott."